Справа № 420/16506/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/16506/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року у справі №420/16506/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії

У С Т А Н О В И В:

28 травня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 10 травня 2024 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2021, 2022 та 2023 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що у травні 2024 року позивач реалізував своє право на пенсію за віком вперше на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, а тому розмір його пенсії має бути розрахований з урахуванням вимог частини другої статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, які передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2021-2023 роки).

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 16 жовтня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 10 травня 2024 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2021, 2022 та 2023 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 10 травня 2024 року позивач вперше звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

З огляду на зазначене, з посиланнями на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що при розрахунку пенсії позивача пенсійний орган повинен обчислити розмір його пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати отриманої в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, які передують року звернення за призначенням пенсії згідно до вимог частини 2 статті 40 вказаного Закону.

Не погоджуючись з означеним рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі скаржник, Головне управління, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги пенсійного органу зводяться до того, що згідно до положень частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Як стверджував скаржник, в даному випадку за заявою позивача мало місце переведення з одного виду пенсії на інший (з пенсії за вислугу років на пенсію за віком), у зв`язку з чим пенсійним органом правомірно застосовано норми частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наведене, на переконання пенсійного органу, оскільки має місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення пенсії, відповідно немає правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, а саме за 2021-2023 роки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги пенсійного органу, вказуючи на законність ухваленого рішення суду та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, з 15 травня 2019 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років згідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII.

10 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Головне управління) із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

На підставі такого звернення, з 10 травня 2024 року Головним управлінням призначено позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Разом з цим, при обчисленні розміру пенсії за віком в розрахунок узятий показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а саме 2016-2018 роки.

Не погодившись із застосованим при обчисленні розміру пенсії за віком показником середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, позивач звернувся до Головного управління із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.

За наслідком розгляду вказаного звернення органом Пенсійного фонду надано відповідь (лист від 27.05.2024 року) у якій зазначено, що при переведенні на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати за 2016-2018 роки, оскільки чинним законодавством України не передбачено застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії при переведенні з пенсії на вислугу років на пенсію за віком.(а.с.13)

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058, цей Закон визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Так, у відповідності із статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За змістом частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених вище норм пенсійного законодавства України слідує, що лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, з 15 травня 2019 року позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII.

У подальшому, а саме у травня 2024 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій просив Головне управління призначити йому пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Матеріалами справи підтверджено, що починаючи з 10 травня 2024 року позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV.

Як слідує з матеріалів справи, при обчисленні розміру пенсії за віком Головним управлінням в розрахунок узятий показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а саме 2016-2018 роки.(а.с.13)

В обґрунтування правомірності дій пенсійним органом зазначено про те, що в даному випадку має місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії, а тому показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, цілком правомірно враховано за 2016, 2017, 2018 роки.

Разом з цим, судова колегія наголошує, що у спірному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому положення частини третьої статті 45 вказаного Закону №1058 не підлягають застосуванню.

Так, згідно фактичних обставин справи, до моменту призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XI.

Отже, вперше позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XI, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії в порівнянні із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV.

Колегія суддів вказує, що пенсія за вислугу років і пенсія за віком передбачені різними законами і за своєю природою є різними пенсіями. Означене спростовує твердження пенсійного органу про те, що в спірних правовідносинах має місце переведення з одного виду пенсії на інший, у зв`язку з чим застосуванню підлягають положення частини третьої статті 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оскільки у досліджуваній ситуації має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність врахування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком), тобто за 2021, 2022, 2023 роки.

Зазначені висновки апеляційного суду узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 31 жовтня 2018 року у праві № 876/5312/17 зазначила про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XI, що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегією суддів враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які наведені у постанові від 31 жовтня 2018 року у праві № 876/5312/17 та Верховного Суду, які викладено в постановах від 27.02.2020 у справі №513/298/17, від 04.02.2021 у справі №509/3080/16-а, від 27.11.2024 у справі № 560/11681/23.

За таких обставин, пенсійним органом неправомірно проведений розрахунок розміру пенсії за віком на підставі показнику середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а саме 2016-2018 роки, оскільки фактично позивач не звертався до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а просив призначити йому пенсію за віком за іншим Законом, а саме на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року у справі №420/16506/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький