Справа № 200/715/25
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року Справа№200/715/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув у спрощеному позовному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № 67 від 28.01.2025;

зобов`язати повторно розглянути заяву від 21.01.2025 про призначення пенсії за віком за нормами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням трудового стажу зазначеного у трудовій книжці НОМЕР_1 від 21.04.1983.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним, прийнято через необґрунтоване неврахування під час обчислення страхового стажу відомостей трудової книжки позивача. Позивач зазначила, що підставою призначення пенсії є наявність страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог щодо оформлення трудової книжки, обов`язок ведення трудових книжок покладено законодавцем на роботодавця, а тому будь-які недоліки оформлення записів трудової книжки не можуть мати своїм наслідком позбавлення позивача права на отримання пенсії через неврахування відповідних записів про роботу.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в наданому до суду відзиві на позов проти задоволення вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача. За змістом відзиву відомості трудової книжки позивача не враховувалися під час обчислення стажу роботи, оскільки дата народження на титульній сторінці трудової книжки не відповідає паспортним даним.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2025 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою від 21.01.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надану позивачем заяву за правилами екстериторіальності розглянуто Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, що є відповідачем у справі.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 28.01.2025 № 67 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до її заяви через відсутність необхідного страхового стажу роботи. В рішенні зазначено, що згідно з наданими до заяви документами про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний номер, свідоцтво про народження дитини, диплом) загальний страховий стаж становить 17 років 11 місяців 3 дні. Стаж для розрахунку права становить 20 років 1 місяць 21 день, та є недостатнім для призначення пенсії. Згідно з рішенням до загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки дата народження, зазначена на титульній сторінці не відповідає паспортним даним.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону № 1058).

Статтею 26 Закону визначено тривалість страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком, який визначається на дату досягнення особою відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року. У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2027 по 31.12.2027 - від 24 до 34 років; у разі відсутності, починаючи з 01.01.2019, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 01.01.2028 - від 15 до 25 років;

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, що діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією, що затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162) та Інструкція, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року (надалі Інструкція № 58).

Згідно з пунктами 1.1. Інструкцій № 162 та № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Підпунктами 2.2. пункту 2 Інструкції №162 та Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 162 та пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про винагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.-п. 2.11.-2.13 Інструкції № 58 та п.-п. 2.1.0-2.12. Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

В оскаржуваному рішенні зазначено, що періоди роботи за трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 21.04.1983 не враховані, оскільки дата народження, що зазначена в трудовій книжці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не відповідає паспортним даним позивача « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Під час розгляду справи судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи. На титульній сторінці трудової книжки перекреслені прізвища « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 » та зазначено прізвище « ОСОБА_4 » (російською), дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 », освіта: «середня», професія «маляр», дата заповнення : « ІНФОРМАЦІЯ_3 », наявний підпис власника трудової книжки; на внутрішньому боці обкладинки зазначено про зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , запис засвідчений підписом уповноваженою особи, що внесла відповідні зміни та печаткою.

Відповідно до наданих позивачем та відповідачем документів, крім іншого, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, в відповідача були наявні копії:

довідки Маріупольського відділу реєстрації актів громадянського стану № 09-27-465 від 15.05.2003, згідно з якою 07.04.1984 в Маріупольському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції зареєстровано одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прізвища після одруження ОСОБА_3 , шлюб розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполь, а/з -83 від 29.01.1991.

свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , згаяно з яким 25.10.1991, між ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладений шлюб, про що внесений запис № 788 від 25.10.1991 до книги реєстрації актів про укладення шлюбу, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 . На свідоцтві наявна відмітка про видачу 27.11.1991 паспорту серії НОМЕР_4 .

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час надання оцінки правомірності неврахування під час обчислення страхового стажу відомостей трудової книжки позивача з підстав недоліків її оформлення суд застосовує правові висновки Верховного суду, що наведені в постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) та від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Так, в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, згідно з якою на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

У постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Слід зауважити, що в рішенні про відмову в призначенні пенсії відповідачем не заперечується належність позивачу трудової книжки, а визначено про невідповідність дати народження, що зазначена в трудовій книжці ІНФОРМАЦІЯ_2 відомостям паспорту 19.11.1964. Втім, самі по собі виявлені суб`єктом владних повноважень недоліки в оформленні трудової книжки не обумовлюють недійсність трудової книжки, не призводять до суттєвого чи істотного впливу на зміст відомостей про трудову діяльність позивача, а тому трудова книжка позивача, що містить записи про періоди роботи на відповідних посадах і у зазначені періоди часу, є належним доказом роботи позивача.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав юридичну відповідальність за неналежне та неправильне оформлення трудової книжки на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому неврахування спірного періоду до страхового стажу позивача не може вважатися правомірним.

Із врахуванням наведеного, суд не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість врахування відомостей трудової книжки позивача як безпідставні та зауважує, що виявлені недоліки не є достатньою підставою для відмови врахування зазначених в ній періодів до страхового стажу. При цьому, суд не вирішує питання про зарахування до стажу певних періодів роботи, записи про які наявні у трудовій книжці позивача, оскільки зазначені записи не досліджувалися відповідачем під час обчислення стажу роботи позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене вище неврахування відомостей трудової книжки позивача має своїм наслідком неправильне визначення тривалості стажу позивача, з огляду на що суд дійшов висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.01.2025 № 67 про відмову в призначенні позивачу пенсії з підстав недостатності стажу позивача статті 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним та скасування. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Із врахуванням висновків суду про протиправність відмови у призначенні пенсії та неврахування під час обчислення страхового стажу відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.04.1983, вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 25.01.2025 із врахуванням відомостей трудової книжки також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, заявлений позивачем підлягає задоволенню повністю .

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи задоволення судом вимог позивача та відстрочення сплати судового збору ухвалою від 10.02.2025 суд вважає за можливе стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету судові витрати у вигляді належного до сплати судового збору розміром 968,96 грн.

Беручи до уваги викладене вище, на підставі положень Законів України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 67 від 28.01.2025 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву від 21.01.2025 про призначення пенсії за віком за нормами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням трудового стажу зазначеного у трудовій книжці НОМЕР_1 від 21.04.1983.

Стягнути на користь Державного бюджету України з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик