Справа № 140/664/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/664/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-1739-0320 та №Ф-1739-0320-У.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є фізичною особою підприємцем про що 28.02.2017 внесено дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач помилково подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску Форми №Д5 (річна) за 2019 рік №3010 від 13.01.2020, в якому зайво зазначена сума внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 11016,72 грн.

04.11.2024 позивач отримала вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1739-0320 від 14.02.2024 та №Ф-1739-0320-У від 14.02.2024 на суму 11016,72 грн, а також розрахунок заборгованості з єдиного соціального внеску.

Не погодившись із вказаними вимогами, позивач подала скаргу від 15.11.2024, однак рішенням Державної податкової служби України (далі ДПС України) №36995/6/99-00- 06-02-01-02 від 11.12.2024 вказану скаргу залишено без розгляду.

Позивач повідомляє, що вона є пенсіонером по інвалідності ІІ групи та отримує відповідно до закону пенсію, а відтак на підставі положень частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI), пункту 4 Розділу II Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 (далі Інструкція №449) звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, однак позивач договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала.

Позивач зазначає, що саме по собі подання звіту не породжує для підприємця, що має інвалідність, обов`язку сплачувати внесок. Також нею неодноразово повідомлялося, що звіт подано помилково.

З огляду на вказане позивач вважає, що оскаржувані вимоги є протиправними та просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.29).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав та в обґрунтування такої позиції вказав, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, про що внесено дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З 01.01.2017 фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи - підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (частина четверта статті 4 Закону №2464 у редакції Закону №1774). Інформації щодо пільг позивача в ДПІ немає.

Представник відповідача вказує, що особливості подання Звіту передбачено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 10.09.2024 №435 (далі Порядок №435).

Подання страхувальником змінених (уточнених) показників таблиць 1, 2 додатка 5 до Порядку №435, після закінчення строків подання звітності та/або коригування (зміна) показників органами ДПС не передбачено.

Відповідно до вищезазначеного анулювати поданий особисто Звіт за 2019 рік №3010 від 13.01.2020 та нарахування єдиного внеску згідно даного Звіту, які відображенні в інтегрованій картці платника по коду платежу «71040000» не передбачено законодавством.

Враховуючи вищезазначене, представник відповідача вважає, що ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги з підстав, що є аналогічними доводам позовної заяви. Додатково наголосила, що частина четверта статті 4 Закону №2464-VI встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску. При цьому, договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладався, а помилкове подання позивачем звіту форми №Д5 за 2019 рік не свідчить про добровільну участь у системі страхування, та за фактом подання вказаного звіту з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату, відповідно, несплата цих сум не призводить до виникнення недоїмки (а.с.44-52).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.02.2017 була зареєстрована як фізична особа підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.4-5).

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, про що свідчить пенсійне посвідчення серії № НОМЕР_1 від 17.01.2018 серії НОМЕР_2 (а.с.12).

ГУ ДПС у Волинській області відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та даних інформаційної системи податкового органу сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-1739-0320 (а.с.10) та від 14.02.2024 №Ф-1739-0320-У (а.с.11), в яких зазначена заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 11016, 72 грн.

Вказані вимоги були надіслані позивачу листом ГУ ДПС у Волинській області від 21.10.2024 №15968/6/03-20-13-04-06 (а.с.7) у відповідь на її заяву та отримані останньою 04.11.2024, про свідчить трекінг відправлень «Укрпошти».

Позивач звернулася до ДПС України із скаргою на вказані вимоги (а.с.17-21), однак ДПС України прийнято рішення від 11.12.2024 №36995/6/99-00-06-02-01-06 про залишення скарги без розгляду (а.с.22-25).

Не погоджуючись із прийнятими вимогами про сплату (боргу) недоїмки позивач звернулася з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом №2464-VI.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

У статті 1 Закону №2464-VI закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платники єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9 Закону №2464-VI).

Разом з тим, Закон №2464-VI передбачає випадки звільнення фізичних осіб - підприємців від обов`язку сплати за себе єдиного внеску з урахуванням певних умов, передбачених частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Так, за приписами частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказана норма чітко окреслює коло осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску, залежно від настання страхових ризиків, зумовлених досягненням пенсійного віку (загального, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV), або спеціального, що зумовлює призначення пенсії за віком) та отриманням особою інвалідності, незалежно від виду призначеної та виплачуваної особі страхової виплати чи соціальної допомоги.

Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Суд вважає, що частина четверта статті 4 Закону №2464-VI встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.

Відтак застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №814/779/17 та підтримана у постанові Верховного Суду від 27.05.2022 у справі №826/6075/18.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності. Вказане підтверджується пенсійним посвідченням серії № НОМЕР_1 від 17.01.2018 серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Зазначене свідчить про те, що позивач звільняється від сплати єдиного соціального внеску з моменту набуття інвалідності ІІ групи.

Наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.13) підтверджується, що недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 11016,72 грн згідно із оскаржуваними вимогами була нарахована позивачу 10.02.2020 на підставі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми №Д5 від 11.01.2020 за 2019 рік (а.с.5-6), тобто за період коли позивач уже отримувала пенсію по інвалідності.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що інформації щодо пільг позивача в ДПІ немає, однак як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою, в якій повідомляла, що являється пенсіонером по інвалідності 2 групи загальне захворювання та просила провести перевірку достовірності відображення сум в звіті по ЄСВ за 2019 рік та відповідно зняти неправомірні нарахування з картки по коду «710400000» (а.с.14). До вказаної заяви було долучено копію пенсійного посвідчення.

Однак, ГУ ДПС у Волинській області листом від 14.09.2021 №14466/6/03-20-24-06 повідомило, що анулювати поданий особисто Звіт за 2019 рік №3010 від 13.01.2020 та нарахування єдиного внеску згідно даного Звіту, які відображенні в інтегрованій картці платника по коду платежу «71040000» не передбачено законодавством (а.с.15-16).

З урахуванням зазначеного, суд констатує, що на момент винесення оскаржуваних вимог відповідачу було достовірно відомо, про те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція №449), розділ V якої регламентує порядок добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу V Інструкції №449 порядок укладення договорів про добровільну сплату врегульовано статтею 10 Закону. Перелік платників, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, визначено частиною першою статті 10 Закону.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону №2464-VI особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Аналогічний порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачений Інструкцією №449.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Висновки суду, за яких позивач, у разі отримання пенсії, може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.02.2020 у справі №240/4809/19, від 04.09.2019 у справі №806/1503/16, від 17.10.2018 у справі №806/1575/16, від 05.11.2018 у справі №806/2169/16.

Таким чином, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас, позивач, будучи суб`єктом господарювання, не приймала добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів звернення позивача із заявою про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та відповідно укладання з нею договору про добровільну участь.

Відтак, позивач як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, на підставі частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI звільнена від сплати єдиного внеску, позаяк має статус пенсіонера та отримує відповідно до закону пенсію по інвалідності.

Окрім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 4 VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІКС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Сформована в ІКС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

Сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІКС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як встановлено судом, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-1739-0320 (а.с.10) та від 14.02.2024 №Ф-1739-0320-У (а.с.11) були надіслані позивачу листом ГУ ДПС у Волинській області від 21.10.2024 №15968/6/03-20-13-04-06 (а.с.7) у відповідь на її заяву, тобто одночасно.

Разом з тим, суд зауважує, податковим органом не надано та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що спірна вимога від 14.02.2024 №Ф-1739-0320 була надіслана позивачу після її формування.

Таким чином, підстави стверджувати, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-1739-0320-У була узгодженою відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу вимог про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-1739-0320, №Ф-1739-0320-У, у зв`язку із чим позовні вимоги належить задовольнити.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2024 №Ф-1739-0320 та від 14.02.2024 №Ф-1739-0320-У.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк