Справа № 520/30144/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 р. Справа № 520/30144/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.04.24 по справі № 520/30144/23

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

-стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на його користь грошове забезпечення у розмірі 475 641,32 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив суд рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що листом від 27.09.2023 в/ч НОМЕР_1 надала його адвокату довідку про його доходи № 211 за період служби з вересня 2022 року по серпень 2023 року, згідно з якою до виплати була зазначена сума 1 064 611,67 грн. Випискою по банківській картці за період з 01.08.2023 по 15.09.2023 підтверджено, що загальний розмір його надходжень складає 588 970,35 грн. Отже, заборгованість відповідача перед ним складає 475 641,32 грн. В подальшому відповідач вказав про помилковість та скасування цієї довідки, надавши нову довідку №311 від 28.11.2023, згідно з якою розмір його грошового забезпечення з вересня 2022 по вересень 2023 року є меншим.

Пояснив, що він є учасником бойових дій та, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 21.12.2023, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Звернув увагу, що в акті розслідування нещасного випадку 02.11.2023, що стався з ним 17 грудня 2022 року , приблизно о 19 годині 40 хвилин, який був складений комісією, призначеною наказом командира в/ч НОМЕР_1 , зазначено про те, що відомості щодо проведення інструктажів з охорони праці, навчання за професією чи видом роботи, під час виконання якої стався нещасний випадок, а також перевірки знань за професією чи видом роботи, під час виконання якої стався нещасний випадок відсутні, у зв`язку із їх знищенням внаслідок ворожих артилерійських обстрілів військами Російської Федерації будівель та приміщень військової частини НОМЕР_1 .

Зазначив, що за даними ГУ ДПС у Харківській області, зазначеними у листі від 20.12.2023 на запит його представника- адвоката Павленко М.О., його доходи за період з 3 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року склали 8 101,60 грн.

З цього, на думку апелянта, вбачається, що відповідачем підтверджено факт відсутності належно складеної підтверджуючої документації, яка, за твердженням відповідача в акті, була знищена.

З огляду на інформацію, яка надана податковим органом, відповідачем надаються фальшиві відомості, в тому числі щодо отриманих ним доходів.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 - без змін.

Зазначив, що позивач не надав суду жодних доказів неповної сплати йому грошових коштів. Звернув увагу, що позивач не повідомив, з яких саме видів складалася загальна сума нарахувань грошового забезпечення, яка, на його думку, була йому нарахована і не виплачена у повному обсязі; які саме грошові суми не були йому виплачені : чи йому систематично недоплачувались якісь суми чи не були виплачені якісь види грошового забезпечення за певні періоди. Тобто довідка №211 від 27.09.2023, помилково виписана позивачу військовою частиною, є єдиним доказом , на якому будує свою правову позицію позивач. Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України позивач зобов`язаний був довести обставини, за яких, на його думку, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, але не зробив цього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 30.08.2022, що вбачається з наказу №237 від 30.08.2022 про зарахування в списки особового складу частини №3005 (а.с.82).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 28 о/с від 03.10.2023 позивач ОСОБА_1 звільнений у запас та наказом № 293 від 10.10.2023 виключений зі списків особового складу частини з 10.10.2023 (а.с.10).

На запит представника позивача- адвоката Павленко М.О. в/ч НОМЕР_1 надано довідку №211 від 27.09.2023 про доходи ОСОБА_1 , відповідно до якої йому за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року було нараховано грошове забезпечення у розмірі 1 074 448,00 грн, сума на руки - 1 064 611,67 грн (а.с.7).

Згідно з випискою по банківській картці/рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_1 , за період з 07.09.2022 по 15.09.2023 позивачу було виплачене грошове забезпечення в розмірі 588 970,35 грн (а.с.8).

Відповідач зазначив, що довідка №211 від 27.09.2023 є помилковою, та скасував її.

Відповідно до листа в/ч НОМЕР_1 №139 від 07.02.2024, причиною помилково складеної довідки про доходи ОСОБА_1 №211 від 27.09.2023 послужило велике службове навантаження на працівників фінансового відділення, спричинене тим, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України виконує бойові та спеціальні завдання в умовах воєнного стану (а.с.84).

Згідно з довідкою №311 про доходи ОСОБА_1 від 28.11.2023 за період з вересня 2022 року по жовтень 2023 року йому було нараховано грошове забезпечення в сумі 676 912,55 грн, сума на руки- 666 758,84 грн (а.с.42).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 , виданої в/ч НОМЕР_1 від 17.01.2024 №65 за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 було виплачено 161 447,74 грн (а.с.64).

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 , виданої в/ч НОМЕР_1 від 17.01.2024 №66 за період з січня 2023 року по листопад 2023 року 513 890,63 грн (а.с.66).

Відповідно до зведеної розрахункової відомості в/с НОМЕР_1 по виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з січня 2023 року по листопад 2023 року йому було виплачено на руки 513 890,63 грн (а.с.105).

Вважаючи, що відповідач не виплатив йому у повному обсязі грошове забезпечення з вересня 2022 року по вересень 2023 року, недоплативши йому 475 641,32 грн за даними довідки №211 від 27.09.2023, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів нарахування грошового забезпечення в зазначеному в позовній заяві розмірі, з якого б утворилася заборгованість у сумі 475 641,32 грн. У позовній заяві вказана лише загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, однак не вказано посилань на будь-які докази, які б містили в собі вихідні дані для такого розрахунку заборгованості.

Також позивачем не спростовано належними доказами правильність сум нарахованого грошового забезпечення, вказаних у довідці про доходи № 311 від 28.11.2023, довідці № 65, довідці № 66, відомостях зарахувань заробітної плати за 2023 рік, наданих відповідачем.

Натомість, відповідачем зазначено про помилковість складення довідки про доходи №211 від 27.09.2023 та надано відомості нарахування грошового забезпечення позивачу, з яких вбачаються дані щодо складових нарахованих та виплачених позивачу сум грошового забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що суми грошового забезпечення, нараховані позивачу за спірний період (з вересня 2022 року по серпень 2023 року), виплачені позивачу в повному обсязі.

Суд також зауважив, що довідка про доходи не є первинним документом про нарахування грошового забезпечення військовослужбовцю, оскільки розмір нарахованого грошового забезпечення підтверджується відомістю нарахувань грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XIІ). Зокрема, вказаний Закон визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

Абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону № 2011-XIІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі- Інструкція №200).

Ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України .

Згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції №200 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХХІ Інструкції №200 у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується: військовослужбовцям строкової служби, курсантам військових навчальних закладів, крім курсантів, зазначених у підпункті 1 цього пункту, - за весь місяць, у якому вони звільнені, а курсантська посадова надбавка - не більше ніж до дня, що настає за днем виключення зі списків особового складу .

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного тану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, від 14.01.2025 №26/2025 строк дії воєнного часу продовжувався.Ф

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту Постанова №168; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою було запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн та до 100 000,00 грн.

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023, №836 від 09.08.2023 до Постанови № 168 від 28.02.2022 внесені відповідні зміни і доповнення.

Так, пункт 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній в період з жовтня 2022 по 21.01.2023) було визначено, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Національної гвардії у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів ( у тому числі військовослужбовцям строкової служби), вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Національної гвардії отримують додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.

Колегією суддів встановлено, що позивачем оскаржено рішення суду першої інстанції яким йому відмовлено у виплаті заборгованості грошового забезпечення в сумі 475 641,32 грн, що випливає із довідки в/ч НОМЕР_1 від 27.09.2023 №211, яку відповідач визнав помилковою та скасував.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у зв`язку з воєнним станом та мобілізацією з 30.08.2022 постійно проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 Національній гвардії України. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №293 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини з 10.10.2023.

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 14.02.2024 №554, ОСОБА_1 в період з 16.12.2022 по 23.12.2022; 02.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в луганській, Донецькій області (а.с.102).

Колегією суддів встановлено, що відповідач на запит представника позивача надав довідку про доходи ОСОБА_1 №211 від 27.09.2023 за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року, згідно з якою позивачу нараховане грошове забезпечення за вказаний період у сумі 1 064 611,67 грн, але відповідно до листа в/ч НОМЕР_1 №139 від 07.02.2024 ця довідка була складена помилково через велике службове навантаження на працівників фінансового відділу, спричинене тим, що в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України виконує спеціальні завдання в умовах воєнного стану.

У подальшому відповідач зазначив, що на цей час довідка про доходи №211 від 27.09.2023 скасована та сформована правильна довідка про доходи №311 від 28.11.2023, згідно з якою позивачу за період з вересня 2022 року по вересень 2023 року було нараховане грошове забезпечення у розмірі 597 939,47 грн.

Порівнюючи довідку про доходи №211 від 27.09.2023 та довідку про доходи №311 від 28.11.2023 колегією суддів встановлено, що за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року включно суми грошового забезпечення, нарахованого позивачу, у вказаних довідках співпадають, а саме: за вересень 2022 року - 7 980,08 грн, за жовтень 2022 року - 43 307,79 грн, за листопад 2022 року - 43 307,79 грн, за грудень 2022 року - 66 851,58 грн.

Отже, фактично період з вересня 2022 року по грудень 2022 року включно не є спірним у даних правовідносинах, оскільки суми грошового забезпечення за вказаний період у довідках №211 та №311 співпадають.

Натомість, досліджуючи зазначені довідки щодо спірного періоду з січня 2023 року по серпень 2023 року, судом встановлено наступне.

У довідці про доходи № 211 від 27.09.2023 за період з січня 2023 року по серпень 2023 року зазначаються наступні суми нарахованого позивачу грошового забезпечення на руки : у січні - 39 979,67 грн (в т.ч. додаткова грош. винаг. за грудень 30 000,00 грн) у лютому - 117 887,75 грн(в т.ч. додаткова грош. винаг. грн за грудень 2022 р. 70 000,00грн, за січень 2023р. 30 000,00), у березні - 127 262,49 грн (в т.ч. додаткова грош. винаг. за лютий 2023 р. 30 000,00грн, за січень 70 000 грн), у квітні - 226 474,98 грн (в т.ч. додаткова грош. винаг. за березень 100 000,00грн, за лютий- 70 000,00 грн, мат. доп. на озд.29 200,5 грн), у травні - 129200,50 грн (в т.ч. додаткова грош. винаг. 100 000,00грн за квітень), у червні - 157 962,99 грн (в т.ч. додаткова грош. винаг. 100 000,00 грн за травень, мат.доп. 29 200,50 грн), у липні - 75 429,16 грн (в т.ч. додаткова грош. винаг. 46 666,67 грн за червень), у серпні - 28 966,89 грн (а.с.7).

У довідці про доходи № 311 від 28.11.2023 за період з січня 2023 року по серпень 2023 року зазначаються наступні суми нарахованого позивачу грошового забезпечення на руки : у січні - 47 947,82 грн (в т.ч. додаткова винагорода за грудень 30 000 грн), у лютому - 60 555,35 грн (в т.ч. додаткова винагорода за січень 30 000 грн, 18064,52 грн за грудень), у березні - 38 960,01 грн (в т.ч. додаткова винагорода за лютий 15 000 грн), у квітні - 65 845,83 грн (в т.ч. додаткова винагорода за січень 2 258,06 грн), у травні - 37720,82 грн (в т.ч. додаткова винагорода за квітень 16 000,00 грн), у червні - 51 510,82 грн (в т.ч. додаткова винагорода за травень 30 000 грн), у липні - 21 960,82 грн, у серпні - 21 960,82 грн (а.с.42).

Виходячи із зазначених сум, згідно з довідкою №211 від 27.09.2023 позивачу було нараховане грошове забезпечення на руки за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року в сумі 1 064 611,67 грн, а згідно з довідкою №311 від 28.11.2023 за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року - в сумі 346 462,29 грн.

На підтвердження правильності нарахування та виплати позивачу сум грошового забезпечення, зазначених у довідці про доходи №311 від 28.11.2023, відповідачем надано довідку про доходи позивача №65 від 17.01.2024 за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року, довідку №66 від 17.01.2024 за період з січня 2023 року по грудень 2023 року (а.с.64,66), а також зведену розрахункову відомість по виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 за 2023 рік (а.с.105).

Проаналізувавши дані цих документів, колегія суддів зазначає, що суми нарахованого грошового забезпечення в довідці про доходи № 65 за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року співпадають з сумами, вказаними в довідках про доходи 211 від 27.09.2023 та № 311 від 28.11.2023, та складають загальну суму в розмірі 161 447,24 грн.

Суми нарахованого грошового забезпечення в довідці про доходи №66 за період з січня 2023 року по серпень 2023 року повністю співпадають з сумами, вказаними в довідці № 311 від 28.11.2023, наданій відповідачем до матеріалів справи, та складають загальну суму в розмірі 346 462,29 грн.

Зі зведеної розрахункової відомості по виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 за 2023 рік вбачаються наступні суми нарахувань грошового забезпечення позивачу за період з січня 2023 року по серпень 2023 року: у січні - 47 947,82 грн, у лютому - 60555,35 грн, у березні - 38 960,01 грн, у квітні - 65 845,83 грн, у травні - 37 720,82 грн, у червні - 51 510,82 грн, у липні - 21 960,82 грн, у серпні - 21 960,82 грн, що складають загальну суму в розмірі 346 462,29 грн (а.с.105).

Вказані суми грошового забезпечення підтверджуються нарахуванням коштів згідно з випискою по банківській картці/рахунку позивача, наданої ним до матеріалів справи.

Так, з виписки по банківській картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка належить позивачу, вбачається, що за спірний період з вересня 2022 року по серпень 2023 року позивачу було виплачено грошове забезпечення в розмірі 507 909,53 грн = 161 447,24 грн (з вересня 2022 року по грудень 2022 року) + 346 462,29 грн (з січня 2023 року по серпень 2023 року).

При цьому, колегія суддів зазначає, що довідка про доходи не є первинним документом про нарахування грошового забезпечення військовослужбовцю, оскільки розмір нарахованого грошового забезпечення підтверджується відомістю нарахувань грошового забезпечення.

За таких обставин колегія суддів враховує наявні в матеріалах справи пояснення відповідача про помилковість даних, наведених у довідці №211 від 27.09.2023, оскільки вказаний факт підтверджується зведеною розрахунковою відомістю по виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 (а.с.105).

Колегія суддів також зазначає, що суми грошового забезпечення ОСОБА_1 , зазначені у довідках в/ч НОМЕР_1 : №311 від 28.11.2023, №65 від 17.01.2024, №66 від 17.01.2024 та у зведеній розрахунковій відомості по виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 за 2023 рік повністю узгоджуються з довідкою в/ч НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 14.02.2024 №554, відповідно до якої позивач дійсно брав участь у цих заходах з 16.12.2022 по 23.12.2022; 02.01.2023.

Так, в зведеній розрахунковій відомості про виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 наявні відомості про нарахування та виплату йому додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн (доплата 70 000,00 грн до додаткової винагороди 30 000,00 грн). В рядку 6 у відомості за грудень 2023 року зазначена сума нарахування доплати 70 000,00 грн за період участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України згідно з довідкою від 14.02.2024 №554 за 8 (вісім) днів з 16.12.2023 по 23.12.2023 18064,52 грн (70 000/31*8=18 064,52 грн). В рядку 9 у відомості за лютий 2023 року зазначена сума нарахування доплати 70 000,00 грн за період участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України згідно з довідкою від 14.02.2024 №554 за 1 (один) день 02.01.2023 2258,06 грн (70 000,00/31*1=2258,06).

Натомість суми грошового забезпечення позивача, зазначені у довідці про доходи ОСОБА_1 №211 від 27.09.2023 (визнана помилковою та скасована в/ч НОМЕР_1 ),на яку посилається апелянт, зокрема, суми додаткової винагороди 100 000,00 грн, передбаченої Постановою №168, жодним чином не узгоджуються та суперечать довідці від 14.02.2024 №554 про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду жодних доказів на підтвердження нарахування йому грошового забезпечення у розмірі, зазначеному у довідці №211 від 27.09.2023, зокрема, додаткової винагороди до 100 000,00 грн, передбаченої Постановою №168, у лютому, березні, квітні, травні, червні 2023 року ( доказів його участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України у ці періоди).

Таким чином, правильність нарахування позивачу грошового забезпечення за період його військової служби у довідках: №311 від 28.11.2023 та №№65,66 від 17.01.2024 в/ч НОМЕР_1 підтверджена відповідними доказами. Натомість правильність нарахувань ОСОБА_1 грошового забезпечення у довідці №211 від 27.09.2023 не підтверджена жодними доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що суми грошового забезпечення, зазначені у довідках в/ч НОМЕР_1 №311 від 28.11.2023 та №№65,66 від 17.01.2024 були виплаченими позивачу у повному обсязі, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . Позивачем не надано доказів нарахування йому грошового забезпечення, з якого б утворилась заборгованість в/ч НОМЕР_1 по виплаті йому грошового забезпечення в сумі 475 641,32 грн.

Щодо доводів апелянта про знищення документації в/ч НОМЕР_1 (з посиланням на акт розслідування нещасного випадку від 02.11.2023) та , як наслідок, надання відповідачем суду фальшивих відомостей про його грошове забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.п.12.5,12.6. розділу 12 «Фінансова діяльність та пенсійне забезпечення» Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 28.08.2019 №474, документи з обліку нарахованого грошового забезпечення (заробітної плати): картки особового рахунку військовослужбовців, накопичувальні картки обліку заробітної плати працівників, а також роздавальні, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам зберігаються 75 років. Матеріали справи не містять жодних доказів знищення відповідачем такої інформації, тому цей довод колегія суддів не бере до уваги.

Посилання апелянта на лист ГУ ДПС у Харківській області про відображення нарахованого доходу ОСОБА_2 за період з 3 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року, який не співпадає з доходом ОСОБА_2 у довідках, наданих відповідачем, колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки правильність відображення в/ч НОМЕР_1 у податковій звітності нарахованих доходів та витрат не є предметом позову, що розглядається. Зазначена інформація податкового органу жодним чином не підтверджує суму заборгованості грошового забезпечення, зазначену позивачем у позові.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язанийз належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.242, 311, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року по справі № 520/30144/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк