Справа № 640/22104/18
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року Чернігів Справа № 640/22104/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто"
доЦентрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» (далі також ТОВ «Фалькон-Авто», позивач) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 05.10.2018 на суму грошового зобов`язання в розмірі 14391,10 грн та податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2018 на суму грошового зобов`язання 2878,31 грн.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фалькон-Авто» вказує на те, що за результатами перевірки відповідачем встановлено факт невірної класифікації товарів за кодом УКТ ЗЕД 8414 80 73 98 (ставка мита - 2%) та винесено рішення щодо правильності класифікації товарів за кодом згідно з УКТ ЗЕД 8414 30 81 90 (ставка мита -5%). Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Контролюючі органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. Згідно із частинами 4, 7, 8 ст. 69 Митного кодексу України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів контролюючий орган має право самостійно класифікувати такі товари. Так, обов`язок визначення у відношенні товарів коду класифікації покладається на декларанта товарів, що поставляється на митну територію України, а контролюючий орган має перевірити правильність класифікації товарів, поданих до митного оформлення й у разі виявлення під час митного оформлення товарів порушення правил класифікації контролюючий орган має самостійно класифікувати такі товари. Під час проведення митного оформлення ввезених позивачем товарів у період охоплений перевіркою з 17.09.2015 по 09.06.2017, митні процедури були здійсненні митним органом у повному обсязі та зауважень щодо заявлених кодів товарів у митниці не виникло, як наслідок, митне оформлення було завершене, товари випущені у вільний обіг. Іншими словами, правильність класифікації ввезених позивачем товарів згідно УКТ ЗЕД було підтверджено митними органами, наслідком чого є завершення митного оформлення товарів та випуск їх у вільних обіг. Позивач під час проведення перевірки, а також до її проведення не подавав жодних недостовірних документів, недостовірної інформації та/або не вдавався до будь-яких обмежень у наданні всієї наявної інформації, необхідної для прийняття рішень митними органами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Скалозубу Ю.О.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуба Ю.О. адміністративна справа прийнята до провадження та призначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Судом також здійснено заміну відповідача в адміністративній справі №640/22104/18 Офіс великих платників податків ДФС () на правонаступника Центральне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Відповідачем у встановлений судом строк було подано відзив на позов, у якому останній зазначає, що з метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД в Україні запроваджено Пояснення до УКТ ЗЕД на основі пояснень до ГС з урахуванням пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - КН ЄС). Класифікація товарів здійснюється з урахуванням пояснень до УКТ ЗЕД, які побудовані на основі Пояснень до ГС версії 2012 року та КН ЄС і затверджені наказом ДФС від 09.06.2015 № 401. Класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється з урахуванням основних правил інтерпретації класифікації товарів (далі - ОП) та характеристик товару, визначальних для його класифікації, які встановлюються за результатами вивчення технічної документації, паспортних даних на товар, товаросупровідних документів, результатів лабораторних досліджень конкретного товару, інформації про товар розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет.

Відповідно до вимог УКТ ЗЕД класифікація частин до кондиціонерів здійснюється згідно з правилами, визначеними Приміткою 2 до Розділу XVI УКТ ЗЕД, та Поясненнями до товарних позицій 8415 та 8418. Згідно з приміткою 2 (а) до Розділу XVI частини, що є виробами, включеними до будь-якої товарної позиції групи 84 або 85 ( крім товарних позицій 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8487, 8503, 8522, 8529, 8538 та 8548), у всіх випадках повинні класифікуватися у відповідних для них товарних позиціях. У пункті (І) «Частини» Загальних положень до Розділу XVI УКТ ЗЕД зазначено, що частини, які самі утворюють виріб, включаються до відповідних товарних позицій, зокрема, компресори класифікуються у товарній позиції 8414 УКТ ЗЕД. Згідно з поясненнями до товарної позиції 8415 УКТ ЗЕД визначено, що частини кондиціонерів (включаючи компоненти, призначені для установки в автономні блоки) повинні класифікуватися відповідно до положень Примітки 2 (а) до Розділу XVI УКТ ЗЕД (товарні позиції 8414, 8418, 8419, 8421, 8479 і т.п.) або, якщо Примітку 2 (а) не застосовано, то відповідно до приміток 2 (b) або 2 (с) до Розділу XVI УКТ ЗЕД залежно від того, ідентифіковані вони як придатні для використання головним чином з кондиціонерами, частинами яких вони є, або ні. Виходячи з положень правил 1, 6 ОПІ, примітки 2 до Розділу XVI УКТ ЗЕД, пояснень до товарних позицій 8414, 8415 та 8418 УКТ ЗЕД, компресори, які використовуються у холодильному обладнанні класифікуються у межах товарної підпозиції 8414 30 УКТ ЗЕД. Відповідно до Закону України «Про Митний тариф України» у товарній підкатегорії 8414 30 81 90 УКТ ЗЕД класифікуються компресори, які використовуються у холодильному обладнанні, потужністю понад 0,4 кВт, які є герметичними або напівгерметичними та не призначені для цивільної авіації.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній вказує на те, що в спірний період Пояснення до УКТ ЗЕД затверджені наказом ДФС від 09.06.2015 № 401, не були опубліковані як нормативно-правовий акт. Тобто, у позивача навіть не було можливості знати про існування вказаних Пояснень. Позивач зазначає, що в будь-якому випадку, відповідальність за можливе зазначення помилкового коду УКТ ЗЕД при розмитнені товарів не може покладатися на позивача, оскільки, відповідно до ст. 69 Митного кодексу України, обов`язок визначення у відношенні товарів коду класифікації покладається на декларанта товарів, що поставляється на митну територію України, а контролюючий орган має перевірити правильність класифікації товарів, поданих до митного оформлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На підставі пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України (далі - МК України) та наказу Офісу великих платників податків ДФС від 21.08.2018 №1572 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «ФАЛЬКОН-АВТО» вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів «Компресори об`ємні роторні, одновальні до т/з: Компресор кондиціонера ...», оформлених за кодом згідно з УКТЗЕД 8414 80 73 98 за МД в період з 17.09.2015 по 09.06.2017. За результатами перевірки 18.09.2018 складений акт №н54/18/28-10-14-09/ (а.с. 14-23).

З акту перевірки вбачається, що робочою групою встановлено факт невірної класифікації вказаних товарів за кодом УКТ ЗЕД 8414 80 73 98 (ставка мита - 2%) та винесено рішення, зазначене в акті перевірки, щодо правильності класифікації товарів за кодом згідно з УКТ ЗЕД 8414 30 81 90 (ставка мита -5%). Як наслідок, з урахуванням строків давності у Позивача виникли податкові зобов`язання з ввізного мита на суму 9 594,04 грн, ПДВ на суму 1918,85 грн.

На підставі розгляду Акту перевірки відповідачем було складено податкові повідомлення-рішення № від 05.10.2018 на суму грошового зобов`язання у розмірі 2 878,31 грн, з яких 1 918,85 грн за податковим зобов`язанням та 959,46 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та № від 05.10.2018 на суму грошового зобов`язання у розмірі 14 391,10 грн, з яких 9 594,04 грн за податковим зобов`язанням та 4 797,06 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 25-30).

Не погоджуючись із визначеними порушеннями Товариство звернулося зі скаргою до ДФС України (а.с. 36-40), рішенням якої 14.12.2018 скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (а.с. 41-46).

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення, як таких, що прийняті з порушенням податкового законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 69 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - МК України) у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Пунктом 7 частини першої статті 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з пунктами 1-3 частини третьої статті 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Частиною шостою статті 345 МК України передбачено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Положеннями частини чотирнадцятої статті 354 МК України встановлено, що в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Водночас, згідно із п.п. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Отже, обов`язок визначення у відношенні товару коду класифікації покладається на декларанта товару, що поставляється на митну територію України, а орган доходів і зборів має перевірити правильність класифікації товару, поданого до митного оформлення.

У разі виявлення під час митного оформлення товару порушення правил класифікації орган доходів і зборів має самостійно класифікувати такий товар.

Про зміну класифікації заявленого до митного оформлення товару орган приймає відповідне рішення, яке може бути предметом оскарження до органу вищого рівня або до суду. Повноваженнями щодо прийняття рішення про класифікацію товару орган доходів і зборів наділений і після проведення митного оформлення товару.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що якщо орган ДФС, приймаючи вантажну митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів.

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року, справа №814/978/17, адміністративне провадження №К/9901/5649/17 зазначає, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

У даному випадку, визначення суми грошових зобов`язань позивачу згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відбулось за відсутності результатів митного контролю, а також рішення компетентного органу про зміну класифікації товару, отриманих після закінчення процедури митного оформлення та випуску товару, тобто за відсутності правових підстав, не у відповідності до частин 4, 7 ст. 69 Митного кодексу України.

Згідно частин першої, другої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

За змістом частини восьмої статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до частини першої статті 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно частини першої статті 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 276 МК України платником мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

За приписами абзацу 1 пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України) базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Абзацом 1 пункту 187.8 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428, УКТ ЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.

Згідно з Основними правилами УКТ ЗЕД, визначеними у Додатку Митний тариф України до Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VII (далі - Закон № 584-VII), класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (а) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3.У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщується через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 650), декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України.

Згідно з пунктом 4 Розділу III Порядку № 650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару; перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТ ЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК. У випадку, передбаченому підпунктом "а" абзацу четвертого цього пункту, класифікація товару згідно з УКТ ЗЕД проводиться без додаткових процедур контролю. У випадку, передбаченому підпунктом "б" абзацу четвертого цього пункту, перевіряється відповідність характеристик товару критеріям, визначальним для класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД за наведеними характеристиками товару в Рішенні. У випадку, передбаченому підпунктами "б", "в" абзацу четвертого цього пункту, виявлені Рішення на ідентичні або подібні (аналогічні) товари беруться до уваги. У разі якщо заявлений товар не передбачений підпунктами "а"- "в" абзацу четвертого цього пункту, процедура контролю правильності класифікації товару здійснюється відповідно до цього Порядку.

Абзацом 1 пункту 5 Розділу III Порядку № 650 передбачено, що у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Так, під час проведення митного оформлення ввезених позивачем товарів у період охоплений перевіркою з 17.09.2015 по 09.06.2017, митні процедури були здійсненні митним органом у повному обсязі та зауважень щодо заявлених кодів товарів у митниці не виникло, як наслідок, митне оформлення було завершене, товари випущені у вільний обіг.

Таким чином, правильність класифікації ввезених позивачем товарів згідно УКТ ЗЕД було підтверджено митними органами, наслідком чого є завершення митного оформлення товарів та випуск їх у вільних обіг.

Стосовно посилань контролюючого органу в акті перевірки на тарифну інформацію (ВТІ) митної адміністрації Угорщини від 15.09.2015 №HUTI4 та №HUTI5, суд зазначає, що така інформація не є офіційним документом, а відповідно до частини восьмої статті 69 Митного кодексу України носить інформаційний або довідковий характер.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.01.2025 у справі № 809/1166/18.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, не спростованими суб`єктом владних повноважень, а тому підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення слід визнати протиправними та скасувати.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5561 від 21.12.2018 (а.с. 5).

Керуючись ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 05.10.2018 на суму грошового зобов`язання в розмірі 14391,10 грн та податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2018 на суму грошового зобов`язання 2878,31 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто", вул. Велика Васильківська, 15/2, м. Київ, 01024, .

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, вул. Кошиця, 3, м. Київ, 02068, .

Дата складення повного рішення суду - 12.05.2025.

Суддя Ю. О. Скалозуб