Справа № 260/2519/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 травня 2025 року

м. Київ

справа №260/2519/24

адміністративне провадження № К/990/16707/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19 березня 2024 року №121к «Про застосування дисциплінарного стягнення», від 04 квітня 2024 року №139 к «Про внесення змін до наказу виконувача обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19.03.2024 року №121к» та поновити його на посаді прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

Позов обґрунтовано тим, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії (далі - КДК), що слугувало підставою для винесення оскаржуваного наказу №121к, не є підставою для звільнення прокурора з посади, а відповідно до вимог частини третьої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а є підставою для припинення його повноважень. Водночас рішення КДК від 06 березня 2024 року №37дп-24 отримане позивачем 20 березня 2024 року і строк його оскарження, відповідно до приписів Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятим всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Положення) на час прийняття оскарженого наказу №121к, ще не закінчився, а отже його звільнено, без врахування строку на оскарження рішення КДК.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано наказ Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19 березня 2024 № 121к «Про застосування дисциплінарного стягнення» та від 04 квітня 2024 року №139к «Про внесення змін до наказу виконуючого обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19 березня 2024 року №121к». Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, днем 04 квітня 2024 року. Стягнуто із Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 339 238,03 грн, із утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в позові.

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник, указуючи на незастосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду у подібних, на його думку, правовідносинах, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Предметом спору цій справі є правомірність звільнення позивача з органів прокуратури у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за рішенням КДК, строк оскарження якого не минув.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ № 121к про звільнення позивача з посади відповідачем прийнято з порушенням норм Закону України «Про прокуратуру», оскільки згідно з Положенням строк оскарження рішення КДК (на підставі якого звільнено ОСОБА_1 ) ще не минув.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, скасовуючи його та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції, зокрема, застосував висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформовані у справах № № 826/16328/17, 260/636/19, 500/780/21 та 160/5117/21.

Так, у постановах від 23 липня 2019 року у справі № 826/16328/17 та від 28 січня 2021 року у справі № 260/636/19 Верховний Суд за подібних обставин указав, що позивач помилково ототожнює термін «звільнення» та «припинення повноважень», адже вони мають різне змістовне навантаження та регулюються різними нормами Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, пункт 2 частини другої статті 61 указаного Закону передбачає, що повноваження прокурора припиняються з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення КДК прокурорів, -якщо рішення було оскаржено, однак скарга була відхилена. Проте, пункт 3 частина перша статті 49 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку , що Закон України «Про прокуратуру» не містить норм, які б забороняли застосовувати дисциплінарну відповідальність у виді звільнення під час оскарження рішення дисциплінарної комісії.

Аналогічна позиція викладена у пунктах. 43, 44 постанови Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 500/780/21 та у постанові від 25 квітня 2024 у справі № 160/5117/21.

Водночас суд апеляційної інстанції, з посиланням на висновки Верховного Суду у справі № 819/801/18 зауважив, що керівник прокуратури не повинен та не здійснює дослідження та оцінювання обставин, які слугували підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення, а в межах своєї компетенції видає наказ, на підставі рішення комісії. Водночас Закон України «Про прокуратуру» не передбачає можливості незастосування керівником прокуратури до прокурора дисциплінарного стягнення, або діяти на власний розсуд. Отже, фактично спірний наказ, який є предметом оскарження, виданий з метою реалізації рішення комісії про накладення дисциплінарного стягнення на позивача, тому звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відбулося відповідно до вимог пункту 8 частини першої та частини третьої статті 11, пунктів 5, 6 частини першої статті 43, статей 44- 48, пункту 3 частини першої статті 49 Закону України «Про прокуратуру».

В обґрунтування касаційної скарги, заявник, зокрема, вказав на незастосування висновків Верховного Суду, перелік яких навів по тексту касаційної скарги, що відхиляється Верховним судом через їхню нерелевантність. Воночасв Суд указує, що висновки суду касаційної інстанції щодо обов`язку дотримуватися трудового законодавства в частині вчинення записів, ведення та видачі трудової книжки, порядку проведення розрахунку при звільненні, про що зазначає позивач, є загальними і їх необхідно ураховувати у взаємозв`язку з оставинами цієї справи та виходячи зі спеціального нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Водночас інші доводи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, тлумачення норм законодавства та незгоди з висновками суду апеляційної інстанцій, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах і підстав для відступу від таких висновків Суд не вбачає.

За таких обставин, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання протиправними та скасування наказів відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська