Справа № 280/12029/24
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2025 року м. Дніпросправа № 280/12029/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року

у справі №280/12029/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 15 від 04.12.2024 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 28.11.2024 з зарахуванням до спеціального стажу періоду роботи згідно трудової книжки від 06.09.1989: з 01.09.1989 по 01.06.1997 та у відповідності до положень ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ від 05.11.1991 в ред., чинній до внесення в неї змін законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 02.03.2015, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № № 911-VIII від 24.12.2015 (з врахуванням рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №280/12029/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 15 від 04.12.2024 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки від 06.09.1989: з 01.09.1989 по 01.06.1997 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років від 28.11.2024 відповідно статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019,

Судом зазначено, що поняття класовод тотожне поняттю класний керівник та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, що позивачка , перебуваючи на посаді вчителя, виконувала додатково обов`язки класного керівника, покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу, а тому, займаючи посаду класовода, здійснювала педагогічну діяльність, а відтак набувала учительський стаж. Суд дійшов висновку, що наданими документами підтверджується факт виконання позивачкою обов`язків вчителя початкових класів у навчальному закладі у спірний період, а відтак спірний стаж підлягає до зарахуванню до спеціального стажу.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №280/12029/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що позивачем не подано до суду в якості доказів жодних документів, виданих за місцем роботи чи архівними установами, якими підтверджено те, що поняття класовод тотожне поняттю класний керівник та, що класовод - це не назва посади, а виконання педагогічним працівником, зокрема вчителем початкових класів, функцій щодо організатора учнівського колективу. Зазначає, що під час розгляду справи, судом не досліджувалось питання наявності у позивачки достатнього спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , 28.11.2024 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За принципом екстериторіальності заяву передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За наслідками розгляду заяви відповідачем прийнято рішення № 15 від 04.12.2024, яким відмовлено в призначенні пенсії позивачці.

В рішенні зазначено, що у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, до спеціального страхового стажу згідно трудової книжки від 06.09.1989 не зараховано період роботи з 01.09.1989 по 01.06.1997, оскільки посада класовод не передбачена Постановою № 909 від 04.11.1993 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ від 05.11.1991 право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, незалежно від віку, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, що дає право на призначення даного виду пенсії.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 15 від 04.12.2024, підставою для відмови в призначенні пенсії відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення стало не зарахування до спеціального стажу позивачки періоду роботи з 01.09.1989 по 01.06.1997.

Відтак в спірній ситуації слід встановити наявність або відсутність права позивачки на зарахування зазначеного періоду роботи до спеціального стажу визначеного пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст.62 Закону №1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ, Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 та п. 2 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з записами трудової книжки позивачки НОМЕР_1 від 06.09.1989, ОСОБА_1 15.08.1989 прийнято на посаду вчителя групи продовження Пологівська середня школа № 2 (запис 1), з 01.09.1989 тимчасово переведена класоводом 1-В клас (запис 2), 01.06.1997 звільнено у зв`язку з скороченням штатів (запис 5). Зазначене, також підтверджується Довідкою Комунальної установи «Пологівський ліцей №2» №240 від 28.10.2024.

До 01.07.1997 діяло Положення про класного керівника восьмирічної школи і середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи з виробничим навчанням, затверджене Міністерством освіти УРСР 25.11.1960, яке, зокрема, визначало завдання класного керівника. Наказом Міністерства освіти і науки України від 06.09.2000 № 434 затверджено Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, відповідно до пункту 1.2 якого, класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення позаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, самореалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту.

Обов`язки класного керівника покладаються на педагогічного працівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, який має педагогічну освіту або відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, здійснює педагогічну діяльність, фізичний та психічний стан здоров`я якого дозволяє виконувати ці обов`язки (пункт 2.1 Положення від 06.09.2000 № 434). На класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів (пункт 2.3 Положення від 06.09.2000 №434).

Відповідно до п. 36 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України №102 від 15.04.1993 вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво.

З огляду на викладене, поняття «класовод» тотожне поняттю «класний керівник» та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, що позивачка, перебуваючи на посаді вчителя, виконувала додатково обов`язки класного керівника, покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу, а тому, займаючи посаду класовода, здійснювала педагогічну діяльність, а відтак набувала учительський стаж.

Слід зазначити, що керівники навчальних закладів, оформлюючи необхідну документацію (трудові книжки, накази, тарифікаційні списки тощо), мають записувати назви посад працівників відповідно до Класифікатору професій ("Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів").

На час внесення запису в трудову книжку позивачки, була чинною Єдина номенклатура посад службовців, затверджена Постановою Державного комітету Ради Міністрів ЄРЄР з питань праці та заробітної плати № 443 від 09.09.1967. Згідно даної номенклатури, в групі 5, позиція 5780 значиться посада «вчитель». У даній групі номенклатурою посад не передбачено посади «класовод». З 01.01.1996 набирає чинності Державний класифікатор професій, затверджений наказом №257 від 27.07.1995. В даному класифікаторі посада "класовода" не передбачена. Натомість є професія вчителя початкових класів під порядковим номером 233 та 231.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ, а несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку що наведеними документами підтверджується факт виконання позивачкою обов`язків вчителя початкових класів у навчальному закладі в спірний період, а відтак підтверджується і право на зарахування цього періоду до спеціального стажу визначеного пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, рішення суду першої інстанції не містить висновку про наявність у позивачки права на призначення пенсії відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як і не містить висновку про зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачці.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи, судом не досліджувалось питання наявності у позивачки достатнього спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №280/12029/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко