Справа № 148/881/25
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/881/25
Провадження №2-а/148/45/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 травня 2025 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови № Т/25/495 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови № Т/25/495 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 1 КУпАП. Позов мотивований тим, що 04.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , винесено постанову №Т/25/495 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн. На думку позивача вищевказана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту постанови 04.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, нібито за порушення призовника, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - не уточнив свої облікові дані. Однак, у постанові відповідачем не вказано обгрунтованих доказів вчинення адміністративного правопорушення, а також, що позивач є належним суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності, що справа розглянута відповідно до територіальної юрисдикції, а також дотримання інших вимог КУпАП щодо розгляду справи.

Відповідні зміни до Закону внесені Законом України від 11.04.2024 № 3633 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності через один місяць з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 18.05.2024.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію. Відповідно до пункту 10 цей Указ набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 затверджено вищевказаний Указ Президента.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності уточнити адресу проживання, номери засоби зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані. У разі перебування на території України - прибуття самостійно через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Таким чином, Закон надає особі, яка знаходиться в Україні, право вибору - уточнювати свої дані або за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем фактичного проживання (що може не співпадати з місцем перебування на військовому обліку). У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не надано доказів, що позивач перебував з дня набрання чинності Закону від 18.05.2024 та протягом наступних 60 днів на території, яка знаходиться в юрисдикції відповідача, отже, відповідач не надав доказів, що він мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В період набранням Законом чинності з 18.05.2024 позивач не досягнув 18-річного віку, відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Також, позивач зазначає, що всі необхідні відомості щодо позивача, відповідач міг та мав можливість перевірки так як є держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста та може отримати дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач вживав заходи щодо отримання персональних відомостей щодо Позивача в порядку електронної інформації взаємодії, і що внаслідок проведених заходів відомості стосовно позивача отримати не вдалось та не надано будь-яких доказів збоїв в роботі автоматизованої системи Резерв+ та неможливості перевірки відповідних даних.

Позивач вказує, що інформація про його дані міститься в органах реєстрації актів громадського стану, які створені та діють на підставі ЗУ «Про органи реєстрації актів громадського стану» від 24.12.1993; інформація про РНОКПП, місце навчання, податкову адресу, доходи, може бути отримана від Державної податкової служби України; про місце реєстрації - від органів МВС України. Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких позивач міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Також, позивач зазначає, що:

- відповідачем не надано доказів, що саме ним як начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто справу, а не лише формально підписано постанову, а справу розглянуто та складено постанову іншою посадовою особою, яка не має права розглядати справи за ст. 210, 210-1 КУпАП;

-не надано доказів, що під час розгляду справи дійсно досліджувались докази, які можуть підтвердити або спростувати адміністративне правопорушення, та при накладанні стягнення були виконані вимоги ст. 33 КУпАП;

- не надано доказів, коли саме і яким чином виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, позивач просить скасувати постанову від 04.03.2025 №Т/25/495, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також, просить поновити строк для оскарження, оскільки, позивач дізнався про винесення постанови 08.04.2025.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований наступним.

У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 26.02.2025 встановлено, що військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч вимогам законодавства, не оновив свої облікові дані у встановлений законодавством строк.

Відповідно до абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 3633-ІХ від 11.04.2024, громадяни України, у разі перебування на території України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

З метою притягнення до адміністративної відповідальності, 26.02.2025, діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , старший солдатом ОСОБА_3 складено відносно ОСОБА_1 протокол №Т/25/495 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Про дату, час та місце розгляду справи, а також про свої права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 був повідомлений, що підтверджується його підписом у протоколі № Т/25/495. Окрім цього, ОСОБА_1 отримав копію протоколу, що також підтверджується його підписом.

Представник відповідача зазначає, що у поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що «не знав законодавства» (почерк нерозбірливий).

Враховуючи зазначене вище, а також той факт, що жодних клопотань, заяв, додаткових пояснень від ОСОБА_1 не надходило, об`єктивно дослідивши обставини справи, ретельно дослідивши наявні докази, 04.03.2025 відповідно до постанови №Т/25/495, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 17000 грн. з огляду на наступне.

Так, відповідно до абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 3633-ІХ від 11.04.2024, громадяни України, у разі перебування на території України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, законодавцем визначено не лише чіткі строки, але й вичерпний перелік способів уточнення облікових даних. Також, визначено категорії осіб, на яких поширюється дія цієї норми, а саме на громадян України, які перебувають на військовому обліку.

Приписами п.1, п.2, абз.6, 8 п.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», передбачено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За результатами медичного огляду військово-лікарською комісією, 23.02.2023 ОСОБА_1 був визнаний непридатним у мирний час, обмежено-придатним у воєнний час.

Як слідує з абзацу 8 пп.1 п.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 05.02.2023, чинній на момент проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії), взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

З абзацу 2 частини 1 статті 18 цього Закону слідує, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Отже, слід дійти до висновку, що ОСОБА_1 , це військовозобов`язаний громадянин України.

Відповідач зазначає, що позивач стверджує «відповідно до законодавства позивач був зобов`язаний уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження в 60-денний строк з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 №3633. Таким чином, Закон надає особі, яка знаходиться в Україні, право вибору-уточнювати свої дані або за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем фактичного проживання (що може не співпадати з місцем перебування на військовому обліку). У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не надано доказів, що позивач перебував з дня набрання чинності Закону від 18.05.2024 та протягом наступних 60 днів на території, яка знаходиться в юрисдикції Відповідача. Отже, відповідач не надав доказів, що він мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення»

Поряд з цим, відповідач вказує на те, що ОСОБА_1 притягується до відповідальності за - не за не оновлення даних в ІНФОРМАЦІЯ_4 , а за факт не оновлення даних взагалі. Позивач не надає жодного доказу його перебування поза межами Тульчинського районну у зазначений 60-денний термін та у разі зміни місця проживання, він повинен мати не лише військово-обліковий документ, але й відповідну відмітку про взяття на військовий облік в ТЦК та СП за новим місцем проживання. Відповідні зміни також повинні бути відображені в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, але таких змін не відбувалось, тому інформації про зміну місця проживання/перебування на обліку ОСОБА_1 немає а ні у позивача, а ні відповідача.

Крім того, відповідач стверджує, що є необґрунтованим твердження позивача, що «в період набрання Законом чинності з 18.05.2024 він не досягнув 18-річного віку, відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення ч. 3 ст.210 КУпАП».

Так, відповідно до статті 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. Проте, на момент виявлення адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 та виявлення його особисто, йому вже виповнилось повних 18 років, відповідно, приписи статті 24-1 КУпАП при розгляді справи не застосовувались.

Відповідач звертає увагу і на те, що твердження позивача про наявність у ІНФОРМАЦІЯ_2 всіх необхідних відомостей стосовно ОСОБА_1 , оскільки відповідач є держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Мета уточнення даних полягала саме в самостійному уточненню даних призовниками, військовозобов`язаними та резервістами. Окрім цього, зазначено вище, способами уточнення даних є: шляхом особистого звернення до відповідного ТЦК та СП; використання персонального кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (Резерв+); особистого звернення до центру надання адміністративних послуг.

Проте, позивач не скористався жодним із перелічених дій для уточнення військово-облікових даних, хоча про існування обов`язку знав та легковажно віднісся до його виконання, тому відповідач вважає доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії паспорту громадянина України № НОМЕР_1 виданого 22.02.2022 органом № 0534, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Відповідно до копії роздруківки електронного військово-облікового документу Резерв+, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, згідно постанови ВЛК непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час згідно постанови ВЛК від 23.02.2023, адреса проживання: АДРЕСА_1 , дата уточнення даних 26.02.2025 (а.с. 14).

Згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 623789 від 08.04.2025, ОСОБА_1 навчається у ВПУ № 41 м. Тульчина, на денній формі навчання, по спеціалізації 6121 Оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм, 7241 Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, 8322 Водій автотранспортних засобів, дата навчання з 01.09.2022 по 30.06.2025 (а.с. 15).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № Т/25/495 від 04.03.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, 26.02.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 не оновив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (а.с. 17, 34).

Згідно протоколу № Т/25/495 від 26.02.2025, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 26.02.2025 встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не оновив свої облікові дані та своєю бездіяльністю вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У поясненнях і зауваженнях щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив «не знав законодавства». Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у протоколі. Також, у протоколі наявний підпис ОСОБА_1 , про отримання другого примірника протоколу (а.с. 18, 31).

Відповідно до трекінгу листів «Укрпошти», ОСОБА_4 отримав копію постанови 08.04.2025 (а.с. 20).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно статті 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, та діє до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Згідно абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ), військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. 18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.

Також, 18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024. Цим Законом положення ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № Т/25/495 від 04.03.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки 26.02.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 не оновив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (а.с. 17, 34).

Згідно копії паспорту громадянина України № НОМЕР_1 виданого 22.02.2022 органом № 0534, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Відповідно до копії роздруківки електронного військово-облікового документу Резерв+, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, згідно постанови ВЛК непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час згідно постанови ВЛК від 23.02.2023, адреса проживання: АДРЕСА_1 , дата уточнення даних 26.02.2025 (а.с. 14).

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 мав оновити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), однак, оновив облікові дані лише 26.02.2025, що підтверджується копією роздруківки електронного військово-облікового документу з Резерв+, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: абз. 4 пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», а тому в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Твердження позивача, що справа розглянута та підписана не начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , а якоюсь іншою особою не підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, тому суд вважає постанову № Т/25/495 від 04.03.2025 законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, стягненню не підлягають.

Позивач у позовній заяві просить суд поновити строк звернення до суду.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що дійсно, оскаржувана постанова надіслана відповідачем засобами поштового зв`язку та позивачу вручена 08.04.2025, тому звернувся до суду 11.04.2025, тобто строк звернення до суду є пропущеним з поважних причин, тому суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про скасування постанови підлягає поновленню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 9, 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст. 2, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови № Т/25/495 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 1 КУпАП.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови № Т/25/495 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 1 КУпАП відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: