Справа № 420/29634/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/29634/24

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.,

повний текст судового рішення

складено 05.02.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 28.08.2017 р. по 28.02.2018 р. індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року,

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.08.2017 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум,

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 18.09.2024 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078,

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 18.09.2024 року відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що період проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , яка по 31.12.2017 року перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 28.08.2017 по 28.02.2018 із застосуванням в якості базового місяця січня 2008 року, а також не вирішувалось питання про нарахування та виплату індексації-різниці з 01.03.2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року позов задоволено наступним чином.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , за період з 28.08.2017 року по 31.12.2017 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 28.08.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 18.09.2024 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 18.09.2024 року у сумі 4463,15 грн щомісячно відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати у цій частині та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач з 28.08.2017 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , займає посаду заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 .

16.09.2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, в якому просив нарахувати та виплатити за період з 28.08.2017 по 01.03.2018 року індексацію грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 року, відповідно до вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003, а також вирішити питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078.

Листом від 17.09.2024 року №4230 військова частина НОМЕР_2 повідомила позивачу, що: нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 28.08.2017 по 31.12.2027 включно з урахуванням січня 2008 року не є можливим, оскільки військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 до 01.01.2018, а тому виплата грошового забезпечення, у тому числі індексації проводилась військовою частиною НОМЕР_1 ; індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2018 по 28.02.2018 не проводилась, оскільки додаткові бюджетні асигнування на проведення індексації військовій частині НОМЕР_2 не виділялись; в частині вимог щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 позивач отримував відповідно до вимог законодавства починаючи з грудня 2018 року.

Також, військовою частиною НОМЕР_2 за результатом розгляду рапорту позивача, було надано розрахунок індексації за періоди з 28.08.2017 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та довідку про структуру щомісячного грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 31.12.2022 року, які позивачем додано до матеріалів справи.

Як вбачається із складених військовою частиною НОМЕР_2 розрахунку індексації за періоди з 28.08.2017 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.12.2022, та довідки про структуру щомісячного грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, які позивачем додано до матеріалів справи, ОСОБА_1 було нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 28.08.2017 по 31.12.2017, а саме за серпень 2017 481,30 грн, за вересень 2017 3896,78 грн, за жовтень 2017 3896,78 грн, за листопад 2017 3896,78 грн, за грудень 4258,75 грн, за січень 2018 року 4258,75 грн та за лютий 2018 року 4258,75 грн; індексація грошового забезпечення з 01.01.2018 по грудень 2018 не проводилась; з грудня 2018 року по 31.12.2018 виплачувалась поточна індексація.

В матеріалах справи відсутні докази виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.08.2017 року по 28.02.2018 року включно, а також докази нарахування та виплати індексації-різниці починаючи з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року.

Також, Військовою частиною НОМЕР_2 до матеріалів справи надано довідку про нараховане грошове забезпечення майору ОСОБА_1 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 з 28.08.2017 по 31.12.2017, відповідно до даних якої розмір індексації грошового забезпечення позивача за указаний період починаючи з серпня 2018 року і по грудень 2018 року складає 0, 00 грн щомісячно.

Отже, як свідчать матеріали справи, позивачу за спірні періоди не було виплачено індексацію грошового забезпечення відповідно до його вимог, а саме за період з 28.08.2017 по лютий 2018 року із застосуванням в якості базового місяця січня 2008 року та починаючи з 01.03.2018 індексації-різниці.

Вважаючи, що військовою частиною НОМЕР_2 допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у не виплаті з 28.08.2017 року по 28.02.2018 року включно індексації грошового забезпечення з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, а також індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у вигляді ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 28.08.2017 року по 31.12.2017 року є протиправною.

Крім того, суд виходив з того, що бездіяльність військової частини НОМЕР_2 у вигляді ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року є протиправною. При цьому вказав, що в силу норм Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 28.08.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Також, суд дійшов висновку про те, що в період з 1 березня 2018 року по 31.12.2022 року, та з 01.01.2024 року по 18.09.2024 року включно позивач мав право на нарахування і виплату індексації-різниці.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, військова частина НОМЕР_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , за період з 28.08.2017 року по 31.12.2017 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, отже, суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в цій частині.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення"» від 03.07.2001 року №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Частиною 2 статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (далі - Порядок №1078).

Пунктом 6 Порядку №1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

З викладеного слідує, що саме на військову частину, у розпорядженні якої перебуває позивач, покладено обов`язок своєчасно нараховувати та виплачувати грошове забезпечення.

Як вже було встановлено вище, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходилась на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 по 31.12.2017 року, що визнається сторонами і підтверджується матеріалами справи.

Згідно з абз.5 п.8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту затверджені наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року №280 (далі - Правила №280).

Відповідно до п.1.1 розділу І Правил №280 ці Правила визначають механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі військова частина), що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

За визначенням, наведеним в п.1.2 розділу І Правил №280, фінансове забезпечення система заходів, що включає фінансове планування, отримання, зберігання, економне, ефективне і цільове використання коштів відповідно до вимог законодавства, організацію обліку та звітності з метою виконання військовою частиною покладених на неї завдань.

Відповідно до п.1.3 Правил №280 розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є:

Міністр оборони України головний розпорядник;

командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів другого рівня);

командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня (для - розпорядники коштів третього рівня).

Розпорядники бюджетних коштів реалізують свої функції таким чином: головний розпорядник через Департамент фінансів Міністерства оборони України; розпорядники коштів другого рівня через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово-економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; розпорядники коштів третього рівня через фінансові органи військових частин.

Згідно з п.1.4 розділу І Правил №280 забезпечувальний фінансовий орган згідно зі своїми повноваженнями здійснює координацію діяльності структурних підрозділів Міністерства оборони України, Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, органів військового управління, які в установленому законодавством порядку визначені відповідальними виконавцями (співвиконавцями) бюджетних програм (підпрограм) (далі служби забезпечення) щодо забезпечення військових частин бюджетними асигнуваннями та коштами за напрямами відповідальності цих служб забезпечення.

Військова частина має право отримувати бюджетні асигнування на утримання тільки від одного забезпечувального фінансового органу.

До основних завдань фінансового забезпечення військової частини, з-поміж іншого, належить своєчасна та повна виплата грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам та інших передбачених законодавством виплат.

Забезпечувальний фінансовий орган стосовно військових частин, які зараховані на його фінансове забезпечення, серед іншого, зобов`язаний надавати бюджетні асигнування та здійснювати фінансування військових частин у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 1.5 розділу І Правил №280 установлено, військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).

У разі зарахування військової частини на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів не за підпорядкованістю, рішення про таке зарахування приймається фінансовим органом головного розпорядника бюджетних коштів на підставі клопотання керівника органу військового управління (структурного підрозділу органу військового управління).

Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Начальник фінансового органу військової частини розпорядника коштів третього рівня, до якої на фінансове забезпечення зараховані інші військові частини, розробляє положення про спільне фінансове господарство, в якому зазначаються права, обов`язки, порядок взаємодії, розмежування повноважень та відповідальності посадових осіб військової частини розпорядника коштів третього рівня та військових частин, які зараховані до неї на фінансове забезпечення, щодо здійснення фінансового забезпечення таких військових частин, у тому числі щодо своєчасного оформлення та подання до фінансового органу військової частини розпорядника коштів необхідних документів (розпорядчих, розрахункових, фінансово-планових тощо). Зазначене положення затверджується командиром військової частини розпорядника коштів третього рівня, погоджується забезпечувальним фінансовим органом та доводиться до військових частин, які зараховані на фінансове забезпечення.

Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.

Відповідно до п.4.3 Правил №280 виплата грошового забезпечення, заробітної плати та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу здійснюються за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення).

Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.

Враховуючи вищевикладені положення Правил №280, колегія суддів наголошує, що саме на військову частину НОМЕР_2 , покладена організація своєчасного оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

В свою чергу, ВЧ НОМЕР_1 , як розпорядник коштів вищого рівня, вже проводить відповідні нарахування, на підставі розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, які подає ВЧ НОМЕР_2 .

Отже, нарахування суми грошового забезпечення належить до безпосередніх повноважень ВЧ НОМЕР_2 як роботодавця.

Без належним чином оформлених ВЧ НОМЕР_2 розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 у ВЧ НОМЕР_1 не виникає і не може виникнути обов`язку виплати грошового забезпечення позивачу.

А отже, саме військовою частиною НОМЕР_2 допущено протиправну бездіяльність в частині ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового за період з 28.08.2017 року по 31.12.2017 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку у частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , за період з 28.08.2017 року по 31.12.2017 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року змінити, виклавши абзац другий його резолютивної частини у наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 28.08.2017 року по 31.12.2017 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька