Справа № 160/12416/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 травня 2025 рокуСправа №160/12416/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, протиправною бездіяльність щодо не визначення заробітної плати при розрахунку розміру пенсії, протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії з 28.11.2018 року, протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 28.11.2018 року як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням заробітної плати при розрахунку розміру пенсії, виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 28.11.2018 року по дату фактичної виплати боргу в лютому 2025 року, виплатити компенсацію втрати частини доходу з лютого 2025 року за невиплачену у встановленому розмірі пенсію та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.

Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність дій відповідача щодо пенсійного забезпечення позивача.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/12416/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки у встановлений судом строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

08 травня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Заява є новою редакцією позовної заяви, в якій при цьому заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Оцінюючи стан усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.

В ухвалі про залишення недоліків позовної заяви судом зазначено: в порушення вказаного нормативного положення позивач заявляє позовні вимоги, які мають неконкретний характер, в зв`язку з чим їх розгляд є неможливим. Наприклад, позивач просить «перерахувати розмір пенсії», не зазначаючи ані дати, з якої належить перерахувати його пенсію, ані підстави для проведення перерахунку та способу його проведення (виходячи з певних величин, з урахуванням певних складових і тд).

Усуваючи недоліки позовної заяви позивач повторно подав позовну заяву з тотожною редакцією позовних вимог.

Таким чином, позивач не усунув недолік позовної заяви.

Сам позивач у викладі поданої заяви посилається на потребу неодноразового звернення до суду для повного відновлення своїх прав, однак не враховує, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, наприклад, позивач в підставах позову зазначає, що «Управління має здійснити перерахунок розміру пенсії в порядку передбаченому Законом" 1058-IV за всі періоди по наступний час із врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ, виключити позивача з числа осіб, яким не проводиться масовий перерахунок», в предметі позову просить суд «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 28.11.2018 року як не працюючому пенсіонеру».

Зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною / неприйнятною.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.09.2024 року у справі №990/220/24.

Наявний зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту є недостатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною / неприйнятною. Для ефективного захисту прав позивача позовна заява повинна містити конкретизацію принаймні такого рівня, яка унеможливить повторні звернення до суду через неоднозначність предмету спору.

Щодо клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору суд зазначає наступне.

Позивач обґрунтовує подане клопотання наступним. В наслідок системного ухвалення окружним адміністративним судом нікчемних судових рішень про зобов`язання "розглядати заяви", неповноцінних судових рішень, в яких не зобов`язано здійснити перерахунок розміру пенсії, не визначено спосіб виконання рішення, саботажу у застосуванні спеціальних норм, спрямованих на виконання судового рішення (ст 378, 382) позивач пенсію не отримала. Позивач змушена вдруге звертатися до суду з позовом. Адміністративний суд влаштовує з пенсіонером циркове шоу, за яким позивач може судитись довічно та нічого не отримати. При цьому отримавши від позивача судовий збір за перший позов та влаштовуючи саботаж у забезпеченні його виконання в подальшому суд розкладає поняття пенсія на складові та нараховує 2-10 судових зборів. В подальшому суд знову задовольняє позов частково та спрямовує позивача на подання наступного позову. Не потребує надмірного інтелектуального навантаження розуміння того, що спір може та повинен бути розглянутий за одне звернення та забезпечене його належне виконання. Тваринне поводження, що демонструють деякі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду, є проявом низького морального та інтелектуального рівня або навмисними діями, що вчиняються за змовою з керівником ГУПФУ з метою економії коштів ПФУ та з метою отримання від пенсіонера додаткових судових зборів. Верховний суд в постанові від 04 липня 2018 року по справі № 686/114/16-ц зазначив, що у пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111). Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Вирішуючи вказане клопотання суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Положення частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України як загальної норми, що регулює питання звільнення від сплати судового збору, деталізовані конкретизуючими нормами спеціального закону - статтями 5 та 8 Закону №3674-VI, що свідчить про необхідність при застосуванні положень статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України та вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору осіб, не зазначених у статті 5 Закону №3674-VI застосовувати критерії, визначені статтею 8 цього Закону.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно п. 1, 3 ч. 1. ст. 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону №3674-VI).

Для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 8 Закону №3674-VI необхідним є надання довідки з органу Державної податкової служби України про розмір її доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору в цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №9901/77/20.

Обов`язковою умовою для звільнення від сплати судового збору як за ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, так і за ст. 8 Закону №3674-VI є врахування майнового стану позивача.

Проте, обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить будь-яких доводів щодо майнового стану позивача. В наявності висловлення незгоди з обов`язком сплатити судовий збір, що не характеризує майнове становище позивача. Також позивач зазначає, що не отримала пенсію така обставина підлягає врахуванню при оцінці майнового стану позивача, однак жодним чином не є його вичерпною характеристикою. Забезпечення існування людини з необхідністю пов`язане з витратами, в зв`язку з чим позивач не охарактеризував свій майновий стан навіть на рівні пояснень.

Також позивач висловлює доводи на майбутнє щодо результатів судового розгляду, однак такі доводи не стосуються майнового стану позивача та мають ймовірний характер.

Так, сам позивач зазначає, що вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.

Проте, за цим не слідує ані обґрунтування, ані підтвердження поганого фінансового стану позивача.

Отже, позивач не підтвердила свій майновий стан, неможливість його врахувати свідчить про відсутність підстав для застосування пільг щодо сплати судового збору, оскільки обґрунтування свого майнового стану залежить від волі позивача.

Прикладом підтвердження майнового стану позивача може стати пояснення, яке буде підтверджене документально, щодо наявного рівня доходів (згідно позовної заяви позивач проживає в Ізраїлі, тобто рівень доходів має бути підтверджений як в Україні, так і в Ізраїлі), соціального становища (наявність офіційного працевлаштування, подружжя і тд), стану здоров`я (в разі наявності захворювань, лікування яких передбачає витрати) і тд.

Поряд з цим, позивач наділений правом зміни позовних вимог та обрання способу захисту порушеного права, шляхом подачі уточненого позову. В такому випадку позивачу належить самостійно визначити суму судового збору згідно змісту позовних вимог, що заявлятимуться.

Відповідно до ч.2 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 121, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 на п`ять днів строк для усунення недоліків по справі №160/12416/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою та повідомити позивача про необхідність протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути, визначенні даним судовим рішенням недоліки, та роз`яснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачеві відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Боженко