Справа № 587/1786/25
Суддя: Вортоломей І. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/1786/25
13 травня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., представника позивача Шкриль Л. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №Х 03/25-301-1 від 24 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 березня 2025 року його зупинили працівники ТЦК, посадили в автомобіль та відвезли до приміщення КУ «Сумської міської клінічної лікарні №5», де запропонували пройти ВЛК, на що він відмовився, обґрунтовуючи це поганим самопочуттям. 04 квітня 2025 року поштовим зв`язком отримав постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №Х 03/25-301-1 від 24 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відмову від проходження військово-лікарської комісії. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки він знятий з військового обліку і не мав обов`язку проходити медичний огляд, протокол про притягнення до адміністративної відповідальності був складений не у його присутності, він його не отримував та не підписував, тому був позбавлений права подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, протокол був розглянутий без його участі, оскільки він не був повідомлений про дату та час його розгляду. Також зазначив, що підставою для проходження ВЛК є направлення, яке він не отримував, воно було сформоване працівниками ТЦК без вручення, повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 він теж не отримував. Оскільки він не мав направлення на ВЛК, то і обов`язку для його проходження у нього не було. Зазначає, що при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не вірно зазначено норму закону, яку ним порушено, зокрема, обов`язок громадян щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби передбачений абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», а не абз. 4, як це зазначено в постанові.
Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином, раніше на адресу суду надійшов відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у зв`язку з відсутністю в облікових даних визначеного ступеню придатності 14 березня 2025 року позивача було направлено для проходження ВЛК при Об`єднаному мобілізаційному пункті та вручено направлення і картку обстеження та медичного огляду, від отримання направлення позивач відмовився. З огляду на відмову ОСОБА_1 від виконання своїх передбачених чинним законодавством обов`язків уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах наданих повноважень на складення протоколів про адміністративні правопорушення складено протокол щодо порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині невиконання в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану обов`язку проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а саме абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність згідно з частиною третьої статті 210-1 КУпАП. 14 березня 2025 року ОСОБА_1 власноруч написав заяву про відмову від проходження військово - лікарської комісії. Відмітка про зняття з військового обліку згідно з наказом Міністра Оборони України № 342 п 2.3 від 09 червня 2006 року, зазначена у військовому квитку НОМЕР_1 , виданому 16 лютого 2010 року на ім`я ОСОБА_1 , втратила чинність на підставі наказу Міністра Оборони України від 15 січня 2015 року. Таким чином, з 15 січня 2015 року громадяни, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, підлягають постановці на військовий облік та є військовозобов`язаними. Тому вважає, що своїми діями позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шкриль Л. Г., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав.
Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене у особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, 17 березня 2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
ОСОБА_1 з 06 листопада 2008 року визнаний непридатним до військової служби за ст. 73-в розкладу хвороб (наказ МО України №207 від 1999 року), що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 16 лютого 2010 року (а.с. 10-14).
З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та/або підписання протоколу у присутності свідків (а.с. 44).
Зазначена постанова № Х 03/25-301-1 надіслана позивачу засобами поштового зв`язку 31 березня 2025 року простим поштовим відправленням (а.с. 17).
Абзацами 1, 3 пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Так, за даними оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності для проходження військової служби, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В протоколі, який став підставою для прийняття вказаної постанови, зазначено, що до нього долучаються такі документи: копія закордонного паспорта, картка обстеження та медичного огляду, довідка про доставку, повістка №1786, заява ОСОБА_1 про відмову від проходження ВЛК, копія з журналу реєстрації направлення на ВЛК.
До матеріалів справи в заперечення позовних вимог відповідач надав протокол про адміністративне правопорушення від 14 березня 2025 року, картку обстеження та медичного огляду, направлення від 14 березня 2025 року, заяву ОСОБА_1 про відмову від проходження ВЛК від 14 березня 2025 року, написану власноруч, повістку №1786 від 14 березня 2025 року та облікову картку на позивача.
Вказані документи, окрім заяви, не підписані позивачем, докази щодо ознайомлення позивача з вказаними документами матеріали справи не містять.
Також відповідачем суду не надано акт відмови позивача від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії.
Крім того, будь-які докази вручення ОСОБА_1 направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, реєстрації такого направлення в журналі реєстрації направлень в матеріалах справи відсутні.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова № Х 03/25-301-1 підлягає скасуванню.
Твердження представника позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що інкриміноване позивачу правопорушення визначено іншим абзацом ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ніж в ній зазначено, не знайшли свого підтвердження, оскільки на підставі вимог до нормотворчої техніки, передбачених ЗУ «Про правотворчу діяльність», частина 1 стаття 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" містить п`ять абзаців:
1.Громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Тому при складанні протоколу та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності уповноваженою особою правомірно інкриміновано ОСОБА_1 вчинення правопорушення, передбаченого саме абз. 4 ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - відмова від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а не абз. 3, як зазначає представник позивача.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова №Х 03/25-301-1 про накладення адміністративного стягнення прийнята не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1КУпАП - закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення на користь позивача суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 254-256, 280, 283, 286 КУпАП, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №Х 03/25-301-1 від 24 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 605 (шістот п`ять) гривень 60 копійок.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Г. Вортоломей