Справа № 160/6376/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2025 рокуСправа №160/6376/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідачів: Держави Україна в особі комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради (правонаступник - комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради), Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Головне управління ДКС України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди,-
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідачів: Держави Україна в особі комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради (правонаступник - комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради), Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського кружного адміністративного суду від 14.03.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Головне управління ДКС України в Дніпропетровській області. Відкрито провадження в адміністративній справі №160/6376/25 . Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення «Дніпропетровської обласної ради», нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок мвійни, щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, у розмірі меньшому ніж 7 (сім) мінімальних пенсій за віком винесена постанова від 31.03.2025р. про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Щодо стягнення моральної шкоди зазнвчив, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. При цьому, обов`язок доказування стосується не лише самого факту заподіяння моральної шкоди, а і розміру моральної шкоди, який заявлено до відшкодування. Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, має місце відсутність підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 30 000 грн.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 у справі №160/17632/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідача-2: комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради () щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, у розмірі меншому ніж 7 (сім) мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 у справі №160/17632/21 набрало законної сили 09.12.2021 року.

Згідно з листом Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради від 23.11.2021 №К-791/8/01/7561-01-08 вказане рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 в адміністративній справі №160/17632/21 надійшло до комунального закладу 23.11.2021 року та зареєстровано на №01/10495.

Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.01.2022 року, на підставі виконавчого листа №160/17632/21 виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми, відкрито виконавче провадження №68141313.

Відповідно до листа начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31.01.2022 року №К-193-02, копія постанови від 12.01.2022 про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику рекомендованим листом.

У листі Міністерства юстиції України від 22.03.2023 року №34761/К-2961/20.4.2 (наданого на звернення позивача від 04.02.2023 року щодо виконання судових рішень) зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 в адміністративній справі №160/17632/21 боржником здійснено розрахунок, сума коштів до виплат становить 8992,00 грн. Кошти в сумі 8992,00 грн. боржником не виплачено. Таким чином, судове рішення боржником не виконано. У зв`язку з невиконанням рішення суду та відповідно до вимог статей 63, 75 Закону державним виконавцем до боржника 10.02.2023 та 14.03.2023 застосовано штрафні санкції у розмірі 5100 та 10200 гривень відповідно. Подальше виконання судових рішень буде організовано відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, згідно з листом Міністра юстиції України від 02.10.2023 року №129119/К-26647/20.3.1 (наданого на звернення позивача від 07.08.2023 року щодо виконання рішення суду), на примусовому виконанні з 12.01.2022 перебуває виконавче провадження №68141313 з виконання виконавчого листа від 10.01.2022 №160/17632/21 про зобов`язання КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, із урахуванням раніше виплачених сум. Повідомлено, що боржником здійснено розрахунок, сума коштів до виплат становить 8992,00 грн. Кошти стягувачу не виплачено. Таким чином, судове рішення боржником не виконано. У зв`язку з невиконанням рішення суду та відповідно до вимог статей 63, 75 Закону державним виконавцем 10.02.2023 та 14.03.2023 винесено постанови про накладення на боржника штрафу і до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області 14.09.2023 року надіслало повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

У листі Міністерства юстиції України від 18.02.2025 року № 23884/К-1564/20.3.1 (наданого на звернення позивача від 11.01.2025 року щодо виконання рішень суду) позивачу повідомлено аналогічну інформацію щодо виконання виконавчого листа від 10.01.2022 №160/17632/21, яка надавалась раніше про те, що боржником здійснено розрахунок грошової допомоги за 2021 рік у сумі 8992,00 грн. Кошти стягувачу не виплачено. Зазначено, що у зв`язку з невиконанням рішення суду та відповідно до вимог статей 63, 75 Закону державним виконавцем 10.02.2023 та 14.03.2023 винесено постанови про накладення на боржника штрафу і до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області 14.09.2023 року надіслало повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Окрім того, позивача повідомлено, що державним виконавцем 14.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надіслано заяву про зміну способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення з боржника коштів у сумі 8992,00 грн., проте ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 №160/17632/21 у задоволенні заяви державного виконавця від 14.09.2023 року було відмовлено.

Також позивача повідомлено, що державним виконавцем на адресу КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради надсилались вимоги щодо виконання рішення суду (востаннє 07.02.2025) та боржника попереджено про кримінальну відповідальність. Подальше виконання зазначеного виконавчого провадження буде здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з інформацією наданою Комунальним закладом «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради, 20.03.2025 року ОСОБА_1 на забезпечення виконання рішення суду щодо грошових зобов`язань ветеранам війни перераховано на особистий розрахунковий рахунок в АТ «ПриватБанк» кошти в сумі 8992 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні) 00 копійок., що підтверджується платіжною інструкцією №227 від 17.03.2025 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

Таким чином, на момент розгляду справи по суті, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/17632/21 від 08.11.2021 виконано в повному обсязі, що не заперечується позивачем після надання відповідачем відповідних доказів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, що пов`язана з невиконанням протягом тривалого часу рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 у справі №160/17632/21, а також з метою стягнення з відповідачів моральної шкоди, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Водночас, з метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено таку форму судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду.

Також, ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року у справі №160/17632/21 позивач не звертався до суду із заява про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення чи із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Доказів протилежного до суду не надано.

Водночас, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність відповідачів, що пов`язана з невиконанням протягом тривалого часу рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року у справі №160/17632/21 та стягнення з відповідачів 30000 грн. моральної шкоди, у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідачів, що пов`язана з невиконанням протягом тривалого часу рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 у справі №160/17632/21, суд зазначає наступне.

Кабінет Міністрів України з метою врегулювання питання погашення заборгованості, постановою від 03.09.2014 №440 затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державною (далі - Порядок №440).

Відповідно до п.20 Порядку №440, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок №845).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком № 845.

Згідно з п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за бюджетною програмою Забезпечення виконання рішень суду (далі - бюджетні кошти), для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, судових витрат, а також сплати виконавчих витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902 (далі Порядок №902).

Згідно з п. п. 7, 15 Порядку №902 передбачено, що черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника, в межах однієї дати - за датою набрання рішенням законної сили, якщо рішення, які виконуються за датою набрання ними законної сили, прийнято стосовно декількох позивачів, - за прізвищами в алфавітному порядку. Районні органи соціального захисту населення та центри з нарахування та здійснення соціальних виплат протягом трьох робочих днів перераховують бюджетні кошти на рахунки стягувачів, відкриті в установі уповноваженого банку.

Положенням п.10 Порядку №902 передбачено, що боржник перераховує кошти стягувачу відповідно до визначених пріоритетності та черговості виконання рішень (списків).

Під час визначення потреби в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень на наступний місяць обов`язково враховується залишок непогашених грошових зобов`язань за рішеннями під час формування боржником окремих списків на наступний місяць.

Боржник бере бюджетні зобов`язання та проводить платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

З вищенаведених норм випливає висновок, що виплата заборгованості по щорічній разовій грошовій допомозі до 05 травня на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється за рахунок спеціальних бюджетних призначень в порядку черговості, яка складається в залежності від дати надходження рішення до боржника. При цьому, нарахована позивачу сума грошової допомоги має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до п. п. 4, 5 Порядку №902, головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є Нацсоцслужба та її територіальні органи, регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат.

Отже, Комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, зокрема, з забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Таким чином, виплату заборгованості ОСОБА_1 по щорічній разовій грошовій допомозі до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснює Комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради винятково за рахунок коштів Державного бюджету України та лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

Комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради є суб`єктом владних повноважень, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України та іншими нормативно-правовими актами, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, він повинен враховувати приписи статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради не заперечує свого обов`язку щодо виплати ОСОБА_1 суми заборгованості по щорічній разовій грошовій допомозі до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Однак вказує, що виплата була здійснена в порядку черговості за наявності відповідних бюджетних асигнувань. Таким чином, спірним питанням залишається виплата нарахованої суми в порядку черговості бюджетних асигнувань.

З матеріалів справи встановлено, що виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/17632/21 від 08.11.2021 року в частині виплати недоплаченої позивачу грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік проводилось Комунальним закладом «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради з дотриманням вимог визначених Порядками № №440, 845, 902, а також з урахуванням приписів Бюджетного кодексу України.

Крім того, на виконання листа Міністерства соціальної політики України Комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради щомісячно надавав/надає інформацію щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішень на користь стягувачів за бюджетною програмою за КПКВК 2501290 «Забезпечення виконання рішень суду», що не спростовано позивачем.

Водночас, постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.01.2022 року, на підставі виконавчого листа №160/17632/21 виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми, відкрито виконавче провадження №68141313.

З матеріалів справи встановлено, що боржником на підставі виконавчого листа №160/17632/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 10.01.2021 року, було здійснено розрахунок заборгованості, сума коштів до виплат ОСОБА_1 становила 8992,00 грн., проте до 20.03.2025 року зазначена сума не виплачувалась позивачу.

У зв`язку з невиконанням рішення суду та відповідно до вимог статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 10.02.2023 та 14.03.2023 було винесено постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 та 10200 гривень. відповідно.

Також, до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області 14.09.2023 року було надіслало повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Окрім того, державним виконавцем 14.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надіслано заяву про зміну способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення з боржника коштів у сумі 8992,00 грн., проте ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 №160/17632/21 у задоволенні заяви державного виконавця від 14.09.2023 року було відмовлено.

Також державним виконавцем на адресу КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради надсилались вимоги щодо виконання рішення суду (востаннє 07.02.2025) та боржника попереджено про кримінальну відповідальність.

Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що державним виконавцем та Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Одеса) були вжиті всі можливі та допустимі заходи спрямовані на примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/17632/21 від 08.11.2021 року і проводились вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом України "Про виконавче провадження", іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішенням, яке відповідно до цього Закону підлягає примусовому виконанню.

Згідно з інформацією наданою Комунальним закладом «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради, 20.03.2025 року ОСОБА_1 на забезпечення виконання рішення суду щодо грошових зобов`язань ветеранам війни перераховано на особистий розрахунковий рахунок в АТ «ПриватБанк» кошти в сумі 8992 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні) 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №227 від 17.03.2025 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

Про вказані обставини КЗ «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради зазначив у відзиві, а також надав до суду в т.ч. платіжну інструкцію №227 від 17.03.2025 року.

Копія відзиву та додатків до нього були направлені на адресу позивача 28.03.2025 року, про що свідчать копії чека, опису вкладення та накладної.

Станом на 14.05.2025 року пояснення та/або заперечення щодо обставин, викладених у відзиві від позивача до суду не надходили.

Таким чином, на момент розгляду справи по суті, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/17632/21 від 08.11.2021 року виконано в повному обсязі, що не заперечується позивачем після надання відповідачем відповідних доказів.

З вищевикладеного випливає висновок, що неможливість здійснення виплати перерахованої ОСОБА_1 суми грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік була пов`язана з нестачею бюджетних асигнувань. Виплата коштів на виконання рішення суду в обов`язковому порядку здійснюється після надходження бюджетних асигнувань відповідно до визначеної пріоритетності та черговості виконання рішень.

Таким чином, у даному випадку мало місце тимчасове невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, з підстав обмеженого бюджетного асигнування, що не є тотожним обставинам ухилення або свідомого невиконання судового рішення.

У постанові Верховний Суд від 23.04.2020 справі №560/523/19 (адміністративне провадження № К/9901/7195/20) вирішив питання щодо застосування процесуальних засобів судового контролю. Верховний Суд прийшов до висновку, що головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, дотримуючись при цьому Порядку, передбаченого законом. При цьому Верховний Суд зазначив, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Отже, суд вважає, що вищевстановлені обставини не можуть свідчити про наявність протиправної бездіяльності відповідачів щодо невиплати позивачу нарахованої суми грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/17632/21 від 08.11.2021, оскільки у межах своїх повноважень відповідачі вчинили всі можливі та необхідні дії для виконання вказаного судового рішення, а невиконання рішення суду в частині виплати перерахованої заборгованості до 20.03.2025 року було зумовлено обставинами, які не залежать від відповідачів чи їх посадових осіб, а тому вимоги позивача в цій частині вимог є необгрунтованими та безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 30000 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, яка, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом при розгляді цього спору.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнення моральної шкоди, а також доказів погіршення його здоров`я внаслідок дій з боку відповідачів (медичних довідок, висновків тощо).

Суд вказує на відсутність будь-яких допустимих та належних доказів того, що бездіяльність відповідачів щодо невиплати протягом тривалого часу ОСОБА_1 грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік вплинули на стан здоров`я позивача та зумовила фізичні, душевні, психічні страждання останнього.

Доказів настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст.23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, позивачем також не надано.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з бездіяльністю відповідачів утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Водночас, як зазначалось вище, встановлені у спрааві обставини не можуть свідчити про наявність протиправної бездіяльності відповідачів щодо невиплати позивачу нарахованої суми грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/17632/21 від 08.11.2021, оскільки у межах своїх повноважень відповідачі вчинили всі можливі та необхідні дії для виконання вказаного судового рішення, а невиконання рішення суду в частині виплати перерахованої заборгованості до 20.03.2025 року було зумовлено обставинами, які не залежать від відповідачів чи їх посадових осіб.

Таким чином, позивачем жодним чином не обґрунтовано підстав для стягнення моральної шкоди, не доведено протиправність бездіяльності відповідачів по справі, не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань бездіяльністю відповідачів, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідачів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім зазначеного, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вказує на те, що позивач жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди.

Разом з тим, саме по собі таке твердження позивача не є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30000 грн., оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачами моральних чи фізичних страждань або втрат, наявності причинного зв`язку між шкодою і діянням відповідачів та вини останніх в заподіянні позивачу страждань та втрат, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду у сумі 30000 грн.

Зазначений висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 21 лютого 2020 року у справі № 363/3520/16-а, від 21 лютого 2020 року у справі №628/3028/16-а та від 15 квітня 2020 року у справі №815/63/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при розгляді цієї справи.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

В свою чергу, Комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради належним чином довів правомірність дій відповідачів та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідачів: Держави Україна в особі комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради (правонаступник - комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки" Дніпропетровської обласної ради) (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ), Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49027, м.Дніпро, просп.Д.Яворницького, 21а, ), третя особа: Головне управління ДКС України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул.Челюскіна, 1, ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.05.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса