Справа № 320/10784/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої заробітної плати за жовтень 2023 року у сумі 17 031,00 грн;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України нараховати заробітну плату за жовтень 2023 року у сумі 17 031,00 грн (сімнадцять тисяч тридцять одна гривня нуль копійок), з урахуванням сум обов`язкових податків і зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо не розгляду та не опрацювання:

- рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 від 17.11.2023 №321-211 та табелю обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_1 за листопад 2023 року;

- рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 від 05.12.2023 №321-212 та табелю обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_1 за грудень 2023 року;

- рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 від 25.01.2024 №321-216 та табелю обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_1 за січень 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.11.2023 по 31.01.2024;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.11.2023 по 31.01.2024;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини його заробітної плати за період з 01.10.2023 по 31.01.2024, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідачем протиправно не розглянуто та неопрацьовано рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 та табелю обліку відпрацьованого часу позивача за листопад, грудень 2023 року, січень 2024 року, що стало підставою для невиплати заробітної плати за цей період та призвело до порушення його трудових прав та визначених чинним законодавством гарантій.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки підставою для нарахування та виплати прикріпленим до Апарату Верховної Ради України помічникам-консультантам народного депутата України заробітної плати є відповідні рішення-подання народного депутата України та табелі обліку робочого часу таких помічників-консультантів, відтак не здійснення нарахування заробітної плати з 01.10.2023 по 31.01.2024 є неправомірним.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що оскільки норми чинного законодавства не містять вимог щодо форми та порядку подання до Апарату Верховної Ради табелів обліку робочого часу, відтак не здійснення нарахування заробітної плати з 01.10.2023 по 31.01.2024 через недодержання способу оформлення табелів робочого часу є проявом надмірного формалізму.

На думку скаржника, враховуючи, що факт виконання роботи позивачем у жовтні-грудні 2023 року та січні 2024 року підтверджується табелями обліку робочого часу, що підписані народним депутатом ОСОБА_2 , та нарахуванням компенсації за невикористані відпустки за вказаний період, відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що виконання помічниками-консультантами народних депутатів своїх обов`язків патронатної служби виключно пов`язано із забезпеченням діяльності самим народних депутатом.

Враховуючи, що 06.02.2024 під час звільнення позивачу було виплачено заробітну плату за жовтень 2023 року у сумі 17 031,00 грн (з урахуванням податків 13709 грн), тому позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 03.09.2019 по 31.01.2024 працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 за строковим трудовим договором на постійній основі на час виконання його депутатських повноважень (патронатна служба).

Розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України від 31 січня 2024 року № 188-К ОСОБА_1 звільнено з посади помічника-консультанта народного депутата України за угодою сторін на підставі рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 від 22.01.2024, зареєстрованого листом адвоката Лазаренко А.С. від 25.01.2024 № 18263, заяви ОСОБА_1 .

Однак, оскільки на думку позивача відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за жовтень 2023 року, останній звернувся до Апарату Верховної Ради України із заявою, згідно з якою просив повідомити підстави та причини, з яких відповідач затримував заробітну плату.

Листом №15/26-2023/274482 від 13.12.2023 відповідач повідомив, що народний депутат України ОСОБА_2 не виконує свої депутатські повноваження, з огляду на те, що з 17 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000546 від 12 червня 2018 року, за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 27, частиною п?ятою статті 191, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України, оголошено в розшук. Також відповідачем зазначено, що виходячи з особливостей правового статусу помічника-консультанта народного депутата Україна, контроль за його роботою та облік такої роботи здійснюється народним депутатом України.

Також, у своїй відповіді на заяву позивача, що відображена у листі «Про надання інформації» №15/26-2023/274482 від 13.12.2023, відповідач посилався на роз?яснення з питань реалізації положень статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-BP, шоло оплати праці помічників-консультантів тих народних депутатів України, які без поважних причин не здійснюють свої депутатські повноваження, що ухвалено рішенням Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України від 12 серпня 2022 року (протокол № 123), відповідно до яких у зв?язку з перебуванням народного депутата України під час дії воєнного стану за межами України чи у зв?язку з його відсутністю на всіх пленарних засіданнях Верховної Ради України та на засіданнях комітетів (без надання інформації про причини такого перебування чи такої відсутності) такий народний депутат України не бере участі у роботі Верховної Ради України, її органів, не здійснює своїх повноважень у взаємозв?язках з виборцями (зокрема, проведення особистого прийому), а організаційне забезпечення виконання народним депутатом України своїх повноважень його помічниками-консультантами також не здійснюється, а відтак не відображається в даних первинного обліку його праці, які є підставою для нарахування заробітної плати за відпрацьований час».

У подальшому, представником позивача було подано до Апарату Верховної Ради України відповідні рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 , адресовані керівнику Апарату Верховної Ради України, щодо виплати заробітної плати його помічника-консультантам та табелі обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_2 для їх розгляду та опрацювання в межах компетенції а саме:

1) листом від 20.11.2023 № 1743 - рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 від 17.11.2023 № 321-211 та табель обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_2 за листопад 2023 року;

2) листом від 07.12.2023 вих. № 1870 - рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 від 17.11.2023 № 321-211 та від 05.12.2023 № 321-212, а також табелі обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_2 за листопад та грудень 2023 року;

3) листом від 26.01.2024 вих. № 141 - рішення-подання народного депутата України ОСОБА_2 від 25.01.2024 № 321-216 та табель обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_2 за січень 2024 року.

У відповідь на вищевказані листи відповідач листами № 07/9-2023/265775 від 04.12.2023, № 07/9-2024/5387 від 09.01.2024 та № 07/9-2024/45601 від 27.02.2024 повідомив, що табелі обліку робочого часу помічників-консультантів народного депутата України ОСОБА_2 оформлені та подані неналежним чином.

Надалі, у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 12.02.2024 №246, відповідач у листі № 07/9-2024/42527 від 23.02.2024 проінформував, що:

- до Управління справами Апарату Верховної Ради України (далі - Управління справами) через систему електронного документообігу Верховної Ради України (далі - ЄДС) подано табель обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата України ОСОБА_2 за жовтень 2023 року (далі - табель) з відміткою «Підписувач: ОСОБА_2» (№ 321д9/3-2023/232599 (1355805) від 23.10.2023). Враховуючи кількість робочих днів, зазначених у табелі (21 робочий день) помічнику-консультанту ОСОБА_1 нараховано заробітну плату за жовтень 2023 року в сумі 17031,00 грн., та нараховано й сплачено єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування в сумі 3 746,82 грн.

Втім, оскільки згідно з даними, розміщеними на офіційному веб-сайті Національного антикорупційного бюро України, 17 жовтня 2023 року народного депутата України ОСОБА_2 оголошено в розшук як підозрюваного у кримінальному провадженні Ne 0000546 від 12.06.2018 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 27, частиною п?ятою статті 191, частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України, що свідчить про невиконання ним депутатських повноважень, в тому числі й неможливість 23 жовтня 2023 року підписання табеля обліку відпрацьованого часу його помічників-консультантів за жовтень 2023 року, заробітну плату ОСОБА_1 за жовтень 2023 року не виплачено (депоновано) та повернуто на реєстраційний рахунок, відкритий у Державній казначейській службі України.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зважаючи на невиконання народним депутатом України ОСОБА_2 своїх депутатських повноважень, який на сьогодні знаходиться у розшуку та міжнародному розшуку; враховуючи, що помічники-консультанти народного депутата України одержують заробітну плату з урахуванням табеля обліку робочого часу народного депутата України, у якого вони працюють, а також не подання табелів обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата України ОСОБА_2 за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року у порядку встановленому чинним законодавством України, тому позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати за період з 01.11.2023 по 31.01.2024 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 34 Закону України від 17 листопада 1992 року №2790-XII «Про статус народного депутата» (далі - Закон № 2790-XII у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) народний депутат може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються цим та іншими законами та прийнятим відповідно до них Положенням про помічника-консультанта народного депутата, яке затверджується Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою вказаної статті Закону №2790-XII помічники-консультанти народного депутата працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах.

Помічники-консультанти народного депутата, які працюють у місті Києві за строковим трудовим договором на постійній основі, можуть прикріплюватися для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України.

Народний депутат самостійно визначає кількість помічників-консультантів, які працюють за строковим трудовим договором на постійній основі, за сумісництвом і на громадських засадах у межах загального фонду, який встановлюється йому для оплати праці помічників-консультантів Постановою Верховної Ради України; здійснює їх підбір, розподіляє обов`язки між ними та здійснює особисто розподіл місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів.

У свою чергу, частинами першою та сьомою статті 1.1 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 №379/95-ВР (далі - Положення №379/95-ВР) визначено, що відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат України може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються Законом України «Про статус народного депутата України», іншими законами та прийнятим відповідно до них цим Положенням.

Помічники-консультанти народного депутата України, які працюють у місті Києві за строковим трудовим договором на постійній основі, можуть прикріплюватися для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України.

Відповідно до статей 3.1, 3.2 Положення №379/95-ВР персональний підбір кандидатур на посаду помічника-консультанта, організацію їх роботи та розподіл місячного фонду оплати праці здійснює особисто народний депутат України, який несе відповідальність щодо правомірності своїх рішень.

Помічник-консультант народного депутата України працює за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах.

Народний депутат України самостійно визначає кількість помічників-консультантів, які працюють за строковим трудовим договором на постійній основі, за сумісництвом і на громадських засадах у межах загального фонду, які встановлюються йому для оплати праці помічників-консультантів Постановою Верховної Ради України.

Згідно зі статтею 4.1 Положення №379/95-ВР розмір загального фонду оплати праці помічників-консультантів народного депутата України встановлюється Верховною Радою України.

У межах загального фонду, встановленого йому для оплати праці помічників-консультантів, народний депутат України самостійно:

1) визначає кількість помічників-консультантів, які працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах;

2) здійснює розподіл місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів, що не може бути нижчим за встановлену законом мінімальну заробітну плату;

3) надає помічникам-консультантам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

У свою чергу, у відповідності до пункту першим розділу І Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року №769 (далі - Положення №769, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Апарат Верховної Ради України (далі - Апарат) є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України, її органів та народних депутатів України.

Підпунктами першим та другим пункту 10 розділу ІІІ Положення №769 передбачено, що Апарат Верховної Ради України забезпечує фінансування діяльності Верховної Ради України та її Апарату відповідно до видатків, передбачених кошторисом витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України; здійснює в межах наявних коштів матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Приписи підпункту 23 пункту 7 розділу ІІІ Положення №769 визначають, що у сфері організаційного забезпечення діяльності Верховної Ради України Апарат організовує та здійснює роботу з кадрового обслуговування працівників Апарату, народних депутатів України і помічників-консультантів народних депутатів України.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивача прийнято на посаду та звільнено з посади помічника-консультанта народного депутата України розпорядженнями Апарату Верховної Ради України, відтак ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах саме з Апаратом Верховної Ради України, а не з народним депутатом України Верховної Ради України.

Аналогічна правова позиція в подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 757/9144/16-ц.

У свою чергу, саме на Апарат Верховної Ради України покладені повноваження як кадрового, так і фінансового забезпечення помічників-консультантів народного депутата України, які працюють у місті Києві за строковим трудовим договором на постійній основі, і саме Апарат Верховної Ради України здійснює виплату заробітної плати та інших виплат таким помічникам-консультантам, а народні депутати України здійснюють виключно визначення кількості помічників-консультантів, з огляду на розмір загального фонду, які встановлюються для оплати праці, та розподіл (а не виплату) їх місячного фонду заробітної плати.

Як свідчать матеріали справи, відповідач листами № 07/9-2023/265775 від 04.12.2023, № 07/9-2024/5387 від 09.01.2024 та № 07/9-2024/45601 від 27.02.2024 повідомив позивача, що табелі обліку робочого часу помічників-консультантів народного депутата України ОСОБА_2 за жовтень-грудень 2023 року та січень 2024 року оформлені та подані неналежним чином.

У свою чергу, розпорядженням Голови Верховної Ради України «Про особливості обліку робочого часу народних депутатів України в період дії воєнного стану» № 981-к від 30.09.2022 встановлено, що народний депутат України до 23 числа поточного місяця через єдину автоматизовану систему роботи з документами у Верховній Раді України (далі - ЄАС) подає до підрозділів, зазначених у пункті 2 цього розпорядження, інформацію щодо підстав його відсутності на пленарному засіданні Верховної Ради України, засіданні комітету Верховної Ради України, членом якого його обрано, зокрема щодо його перебування в Україні чи за кордоном, у відпустці, у відрядженні його тимчасової непрацездатності та інших підстав, що відповідно до частини третьої статті 26 Регламенту Верховної Ради України, частини другої статті 47 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» є повноважними причинами для відсутності народного депутата України на пленарних засіданнях Верховної Ради України та на засіданнях комітету Верховної Ради України.

Інформація за період, не охоплений попередньою інформацією, подається народним депутатом України до 5 числа наступного місяця (пункт l).

У відповідності до пункту 3 згаданого Розпорядження Голови Верховної Ради України, у разі неподання народним депутатом України передбаченої пунктом 1 цього розпорядження інформації у визначений термін, відмітки про його відпрацьований час до табеля обліку робочого часу за відповідний місяць не вноситься.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Верховної Ради України «Про обрання голів, перших заступників, заступників голів, секретарів, членів комітетів Верховної Ради України дев`ятого скликання» від 29.08.2019 № 20-IX ОСОБА_2 - народного депутата України, депутатська група «За майбутнє» обрано членом Комітету Верховної Ради України з питань здоров`я нації, медичної допомоги та медичного страхування.

Згідно із інформацією, яка була надана Секретаріатом Комітету Верховної Ради України з питань здоров`я нації, медичної допомоги та медичного страхування, у жовтні 2023 року народний депутат України ОСОБА_2 був присутній на засіданні Комітету, яке відбулося 10 числа у режимі відеоконференції.

При цьому, у листі народного депутата України ОСОБА_2 від 23.10.2023 №321д9/3-2023/232566 (1355781), що є підставою для внесення відомостей до табелю обліку відпрацьованого робочого часу народним депутатом України згідно із Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 30.09.2022 №981-к «Про особливості обліку робочого часу народних депутатів України в період дії воєнного стану», зазначалося: «з 1 по 9 був присутній, з 10 жовтня - був відсутній» без зазначення причин відсутності.

Як наслідок, у табелі обліку відпрацьованого робочого часу на підставі наданих народним депутатом України відомостей зазначено, що з 10 по 31 жовтня 2023 року він був відсутній.

Крім того, у листопаді, грудні 2023 року та січні 2024 року народний депутат України ОСОБА_2 не брав участі у засіданнях Комітету, які відбулися 2, 20 та 22 листопада 2023 року, 18 грудня 2023 року, 8, 17 січня 2024 року, що зафіксовано у відповідних протоколах засідань та відображено у табелях обліку відпрацьованого робочого часу за вказані місяці.

При цьому, у листопаді, грудні 2023 року, січні та лютому 2024 року народний депутат України ОСОБА_2 через єдину автоматизовану систему роботи з документами у Верховній Раді України не подавав до секретаріату Комітету інформацію, передбачену Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 30.09.2022 № 981-к, щодо причин його відсутності на засіданнях Комітету, пленарному засіданні Верховної Ради України, зокрема щодо його перебування в Україні чи за кордоном, у зв`язку з чим у табелі обліку за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року було зроблено відповідну відмітку (проставлено «н» або «н*»).

У свою чергу, відповідно до інформації Національного антикорупційного бюро України, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000546 від 12.06.2018 за підозрою народного депутата України ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України.

Як наслідок, народний депутат України ОСОБА_2 оголошений у розшук постановою детектива НАБУ від 13.10.2023 та у міжнародний розшук постановою детектива НАБУ від 24.10.2023.

Наведені обставини вказують, що у період з листопада 2023 року по січень 2024 року народний депутат України ОСОБА_2 не приймав участі у засіданнях Комітету Верховної Ради України з питань здоров`я нації, медичної допомоги та медичного страхування та на пленарних засідання Верховної Ради України, а отже не здійснював виконання своїх повноважень та обов`язків, визначених Конституцією та законами України.

У той же час, судом першої інстанції вірно відзначено, що виконання помічниками-консультантами народних депутатів України своїх обов`язків патронатної служби, виключно пов`язано з забезпеченням діяльності народного депутата України.

Тобто, необхідною умовою реалізації своїх прав та виконання обов`язків помічником-консультантом є здійснення народним депутатом України своїх повноважень, про що свідчить перелік обов`язків помічників-консультантів, який визначений у статті 2.2. Положення №379/95-ВР, зокрема, до них віднесено: вивчення питань, необхідні народному депутату України для здійснення його депутатських повноважень, готувати по них відповідні матеріали; допомагати народному депутату України в організації проведення звітів і зустрічей з виборцями, трудовими колективами підприємств, установ, організацій; виконувати доручення народного депутата України у взаємовідносинах з виборцями, а також з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, засобами масової інформації, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями; допомагати народному депутату України під час особистого прийому ним виборців у розгляді звернень громадян, вирішенні порушених ними питань; допомагати народному депутату України в розгляді надісланих на його ім`я поштою або поданих на особистому прийомі виборцями пропозицій; систематично узагальнювати звернення виборців, інформувати народного депутата України про підсумки узагальнень; за дорученням народного депутата України брати участь в організації вивчення громадської думки, потреб і запитів виборців, вносити йому пропозиції щодо шляхів їх вирішення; надавати народному депутату України організаційно-технічну та іншу необхідну допомогу при здійсненні ним депутатських повноважень.

Отже, не здійснення народними депутатами України депутатських повноважень, які визначені Конституцією та законами України, ставить під сумніви здійснення помічниками-консультантами таких народних депутатів України організаційного забезпечення виконання народними депутатами України повноважень та іншої необхідної допомоги при здійсненні ними депутатських повноважень.

Крім того, у роз`ясненнях Комітету Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України з питань реалізації положень статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР, щодо оплати праці помічників-консультантів тих народних депутатів України, які без поважних причин не здійснюють свої депутатські повноваження (ухвалене на засіданні Комітету 12 серпня 2022 року (протокол №123), Комітет дійшов наступного висновку:

«У зв`язку з перебуванням народного депутата України під час дії воєнного стану за межами України чи у зв`язку з його відсутністю на всіх пленарних засіданнях Верховної Ради України та на засіданнях комітетів (без надання інформації про причини такого перебування чи такої відсутності) такий народний депутат України не бере участі у роботі Верховної Ради України, її органів, не здійснює повноважень у взаємозв`язках з виборцями (зокрема, проведення особистого прийому), а організаційне забезпечення виконання народним депутатом України своїх повноважень його помічником-консультантом також не здійснюється, а відтак не відображається в даних первинного обліку його праці, які є підставою для нарахування заробітної плати за відпрацьований час».

Такі роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України надані відповідно до пункту 6 частини першої статті 13, частини першої статті 17, частини третьої статті 21, статті 24 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» в порядку аналізу практики застосування державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами Конституції та законів України з питань віднесених до предмета відання.

У свою чергу, Комітет має право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України.

Таким чином, виходячи із викладеного, помічники-консультанти народного депутата України одержують заробітну плату з урахуванням табеля обліку робочого часу народного депутата України, у якого вони працюють.

Оскільки з матеріалів справи вбачається на те, що народний депутат України ОСОБА_2 за період з 10.10.2023 по 31.01.2024 не здійснював свої депутатські повноваження, Апарат Верховної Ради України правомірно не здійснював нарахування заробітної плати позивачу за спірний період.

Доводи апелянта про те, що депутат ОСОБА_2 був присутній на засіданні Комітету з питань здоров`я нації, медичної допомоги та медичного страхування №131 від 10.10.2023, що проводилось у режимі відеоконференції, та відповідно такий депутат брав участь у голосуванні, що підтверджується копією відповідного протоколу та табель обліку робочого часу за жовтень 2023 року був підписаний КЕП ОСОБА_2 колегія суддів оцінює критично, враховуючи, що згідно із Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 30.09.2022 №981-к «Про особливості обліку робочого часу народних депутатів України в період дії воєнного стану», зазначалося: «з 1 по 9 ОСОБА_2 був присутній, з 10 жовтня - був відсутній» без зазначення причин відсутності.

Як наслідок, у табелі обліку відпрацьованого робочого часу на підставі наданих народним депутатом України ОСОБА_2 відомостей зазначено, що з 10 по 31 жовтня 2023 року він був відсутній.

Враховуючи, що помічники-консультанти народного депутата України одержують заробітну плату з урахуванням табеля обліку робочого часу народного депутата України, у якого вони працюють, відтак вказані доводи позивача є безпідставними.

При цьому, колегія судддів зауважує, що 06.02.2024 під час звільнення позивачу було виплачено заробітну плату за жовтень 2023 року у сумі 17 031,00 грн (з урахуванням податків 13709 грн) (а.с. 210 Том 1).

Крім того, оскільки народний депутат України ОСОБА_2 оголошений у розшук постановою детектива НАБУ від 13.10.2023 та у міжнародний розшук постановою детектива НАБУ від 24.10.2023, зазначене підтверджує неможливість здійснення ОСОБА_2 своїх повноважень як народним депутатом, та як наслідок свідчить про очевидність неможливості виконання позивачем своїх обов`язків як помічника-консультанта такого народного депутата.

Посилання скаржника на необхідність врахування рішень-подань народного депутата України ОСОБА_2 щодо виплати заробітної плати його помічникам-консультантам та табелі обліку робочого часу колегія суддів не приймає до уваги, позаяк вони оформлені та подані у спосіб, що не передбачений розпорядженням Голови Верховної Ради України «Про деякі питання забезпечення документообігу у Верховній Раді України в електронній та паперовій формах» від 08.02.2021 № 19.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Апарату Верховної Ради України щодо не розгляду та не опрацювання рішень-подань народного депутата України ОСОБА_2 від 17.11.2023, від 05.12.2023, від 25.01.2024, табелів обліку робочого часу помічників-консультантів народного депутата ОСОБА_2 за листопад 2023 року, грудень 2023 року та січень 2024 року, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за період з 01.11.2023 по 31.01.2024, слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось, саме до повноважень народного депутата України належить прийняття рішення та направлення подання, що узгоджується з положеннями пункту 3 розпорядження Голови Верховної Ради України «Про особливості обліку робочого часу народних депутатів України в період дії воєнного стану» № 981-к від 30.09.2022.

Відтак, правовідносини щодо не розгляду та не опрацювання рішень-подань за спірний період пов`язані з реалізацією виключних повноважень саме народного депутату України ОСОБА_2 як суб`єкта подання з Апаратом Верховної Ради України.

Зважаючи на невиконання народним депутатом України ОСОБА_2 своїх депутатських повноважень, який на сьогодні знаходиться у розшуку та міжнародному розшуку та факту не подання табелів обліку відпрацьованого часу помічників-консультантів народного депутата України ОСОБА_2 за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року у порядку, встановленому чинним законодавством України, позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати за період з 01.11.2023 по 31.01.2024 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання Апарату Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини її заробітної плати за період з 01.10.2023 по 31.01.2024, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, з огляду на похідний характер позовних вимог в цій частині.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко