Справа № 120/16117/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

13 травня 2025 р. Справа № 120/16117/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області в особі Фастівського районного управління поліції Національної поліції в Київській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області в особі Фастівського районного управління поліції Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані протиправністю дій представників Відділенням поліції № 3 Фастівського РУП ГУНП у Київській області щодо внесення відомостей до Інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо оголошення розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 . Просить суд зобов`язати Фастівське РУП ГУНП у Київській області виключити з Інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відомості щодо оголошення розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою від 09.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 20.12.2024 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 09.12.2024.

03.01.2025 від представника позивача надійшли матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою від 08.01.2025 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій представників ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вручення ОСОБА_1 повістки на відправку за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 з наказом з`явитись 10.07.2024 року о 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 08.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу Фастівського РУП ГУНП в Київській області було направлено звернення щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене статтею 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми Єдиний облік інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 14.06.2019 № 508, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04.07.2019 за №739/33710, облік об`єктів в ІП ЄО ведеться за такими категоріями: заяви і повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події; учасники кримінального правопорушення та іншої події; речі, документи та майно, пов`язані з учиненням правопорушення та іншою подією.

Відповідно до пункту 2 розділу II цієї Інструкції підставами для внесення відомостей до ІП ЄО є заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію, рапорт поліцейського про самостійно виявлені обставини, що свідчать про кримінальні правопорушення, що надійшли до органу (підрозділу) поліції.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, відповідач вказав, що зобов`язаний був внести до інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України дані відносно позивача про порушення останнім законодавства про мобілізацію на підставі звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інших заяв по суті спору не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як зазначає представник позивача, 18.04.2024 року м. Боярка Дяченка С.І. зупинили представники ІНФОРМАЦІЯ_5 для перевірки документів. Вказує, що позивач пояснив, що з моменту взяття на облік як призовника і до цього час перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) з 21.01.2001 року, що виданий ІНФОРМАЦІЯ_7 , Вінницької області 24.11.1991 року.

Представник позивача вказує, що представники ІНФОРМАЦІЯ_3 вручили позивачу повістку на уточнення даних, з якою він з`явився за місцем проживання та військового обліку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Після уточнення даних позивач отримав повістку № 951, видану начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 30.04.2024 року та пройшов військово-лікарську комісію, що засвідчує Довідка ВЛК №62/242 від 02.05.2024, згідно якої, позивача визнано обмежено придатним до військової служби.

Зазначає, що 02.05.2024 року представник ІНФОРМАЦІЯ_8 вклеїв до військового квитка ОСОБА_1 штрих-код. З 08.07.2024 по 23.07.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні за місцем проживання. 09.07.2024 року був направлений для проходження комп`ютерної томографії в м. Київ.

09.07.2024 року на блокпосту в селищі Глеваха представники Фастівського районного управління поліції Національної поліції в Київській області зупинили ОСОБА_1 і при перевірці документів повідомили, що він в розшуку та в супроводі поліцейського автомобіля доставили до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як зазначає представник позивача, що ОСОБА_1 надав представникам ІНФОРМАЦІЯ_3 усі зазначені вище документи, зокрема, військовий квиток серп НОМЕР_2 , що виданий ІНФОРМАЦІЯ_7 , Вінницької області 24.11.1991; повістку № 951, видану начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 30.04.2024; довідку ВЛК № 62/242 від 02.05.2024 . Пояснив, що мешкає у селищі Оратів, Вінницького району, Вінницької області, стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 , в даний час проходить стаціонарне лікування та прямує для обстеження на КТ.

Проте, представник позивача зазначив, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 вказали позивачу, що в нього неправильний штрих код у військовому квитку, що його довідка ВЛК недійсна та вручили йому повістку на відправку за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 з наказом з`явитись 10.07.2024 року о 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На адвокатський запит, поданий в інтересах ОСОБА_1 надано відповідь ГУ НП у Вінницькій області № СЕД-4581-2024 від 24.07.2024 року, про облік відомостей в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо оголошення розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ініційовані Відділенням поліції№3 (с. Данилівка) Фастівського РУП ГУНП у Київській області.

Так, в матеріалах справи наявний лист Відділення поліції № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області №449-2025 від 02.01.2025, адресований у відповідь на адвокатський запит представника позивача, щодо наявності інформації в Інформаційному порталі Національної поліції України, відносно позивача.

В листі вказано, що станом на 27.12.2024, за даними системи ІПНП наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Звернення зареєстровано за вх. № 2/1367/1 від 27.05.2024, та внесено до ІПНП Фастівським районний управлінням поліції Головного управління національної поліції в Київській області. За результатами розгляду рішення прийнято відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Позивач не погоджується з діями відповідача щодо внесення відомостей до Інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо оголошення розшуку ОСОБА_1 , у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у процесі своєї діяльності взаємодіє з органами правопорядку та іншими органами державної влади, а також органами місцевого самоврядування відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Частиною третьою статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником.

Відповідно до абзацу 2 пункту 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487) Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20), яке може надсилатися в електронному вигляді засобами інформаційної взаємодії, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку (абзац 16 пункту 79 Порядку № 1487).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.08.2017 № 676, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.08.2017 за № 1059/30927, затверджено Положення про інформаційно-комунікаційну систему Інформаційний портал Національної поліції України.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу 1 цього Положення це Положення визначає основні завдання, призначення, суб`єктів та структуру інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, а також умови її функціонування.

Інформаційно-комунікаційна система Інформаційний портал Національної поліції України (далі - система ІПНП) - сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи МВС (далі - ЄІС МВС).

Відповідно до пункту 3 додатку № 1 до Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 222/33194 (пункт 4 розділу I) уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, зобов`язана внести відповідні відомості до інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, а за відсутності технічних можливостей - до журналу єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події.

Як слідує з матеріалів справи, начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу Фастівського РУП ГУНП в Київській області було направлено звернення щодо доставлення громадянина, а саме, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми Єдиний облік інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 14.06.2019 № 508, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04.07.2019 за №739/33710, облік об`єктів в ІП ЄО ведеться за такими категоріями: заяви і повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події; учасники кримінального правопорушення та іншої події; речі, документи та майно, пов`язані з учиненням правопорушення та іншою подією.

Відповідно до пункту 2 розділу II цієї Інструкції підставами для внесення відомостей до ІП ЄО є заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію, рапорт поліцейського про самостійно виявлені обставини, що свідчать про кримінальні правопорушення, що надійшли до органу (підрозділу) поліції.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що внаслідок отримання звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за вх. № 2/1367/1 від 27.05.2024, у відповідача виник обов`язок щодо внесення до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» даних про таке звернення, яке містило інформацію відносно позивача про порушення останнім законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку відповідно до статей 210, 210-1 КУпАП.

Отже, суд не вбачає неправомірних дій відповідача у внесенні до інформаційних баз даних Національної поліції відповідної інформації відносно позивача на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 вх. № 2/1367/1 від 27.05.2024.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач в межах заявлених позовних вимог не оскаржує будь які дії/рішення/бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 , в тому числі щодо складання та направлення листа до органів поліції, який став підставою для розшуку ОСОБА_1 .

Стосовно виключення зазначених даних з інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про Національну поліцію» діяльність поліції, пов`язана із захистом і обробкою персональних даних, здійснюється на підставах, визначених Конституцією України, Законом України «Про захист персональних даних», іншими законами України.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних є необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом.

Отже, згода такого суб`єкта персональних даних на їх обробку не потрібна.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі:

1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом;

2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом;

3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого;

4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Доказів того, що відповідач обробляє персональні дані позивача незаконно, або того, що внесена інформація є недостовірною, до суду не надано.

У контексті оцінки решти доводів позовної заяви, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Завдання судочинства завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до такого завдання:

- адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб;

- зусилля адміністративного суду спрямовані на захист прав, свобод та інтересів вказаних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень;

- предметом адміністративного судочинства є публічно-правові відносини, переважно між фізичною чи юридичною особою з одного боку і суб`єктом владних повноважень з іншого.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства необхідно розглядати у контексті захисту прав, свобод та інтересів особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку публічної адміністрації. Це завдання, насамперед, обумовлене специфікою публічно-правових відносин, яка проявляється у наступних притаманних їм ознаках:

1) обов`язкова участь у цих відносинах суб`єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями;

2) підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому суб`єкту владних повноважень;

3) імперативність публічно-правових відносин;

4) домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Права, свободи та інтереси, які захищають адміністративні суди, можуть бути різноманітними. Однак, важливо, щоб порушення цих прав, свобод чи інтересів відбулося у публічно-правових відносинах та виходило від суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України надає право кожній особі, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права та виходячи із специфіки завдання адміністративного судочинства особа має право звернутись за судовим захистом до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право особи на судовий захист, відповідно до якого кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

У цій адміністративній справі, насамперед, підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача (внаслідок не вчинення окремих дій).

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України після встановлення права на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (тобто існування порушеного права або можливості його порушення в майбутньому), яке має позивач, перевіряється законність оскаржуваного рішення.

Для цілей цієї адміністративної справи суд також вважає за необхідне звернути увагу на визначення понять право та інтерес.

В контексті завдання адміністративного судочинства мова йде про захист суб`єктивних прав фізичних чи юридичних осіб.

Під суб`єктивним правом суд розуміє міру юридично можливої поведінки, що задовольняє інтереси певної фізичної чи юридичної особи. Право це можливість щодо задоволення відповідних потреб фізичної чи юридичної особи.

В публічно-правових відносинах фізичними та юридичними особами можуть реалізовувати різні за своїм характером права, однак, у випадку їх порушення (невизнання чи оспорення), такі права можуть отримати захист адміністративного суду лише в тому разі, коли їх було порушено в конкретних спірних публічно-правових відносинах і саме суб`єктом владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Враховуючи вищевикладене, суд зробив висновок, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів через не вчинення відповідачем окремих дій чи прийняттям відповідних рішень.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Київській області в особі Фастівського районного управління поліції Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, 15, м. Київ, /вул. Осипенко, 6, м. Фастів, Київська область)

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: