Справа № 724/1309/25
Суддя: Єфтеньєв О. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/1309/25
Провадження № 2-а/724/21/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря: Банарюк К.Б.

представника позивача: Ювченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

08.04.2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову представник позивача Ювченко А.В. посилається на те, що 02.04.2025 інспектором 2 взводу в роти 1 батальйону БПП з обслуговування Чернівецького району Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Ткачем Андрієм Васильовичем відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення серії ЕНА № 4409208 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 гривень. Вважає зазначену постанову такою, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи з огляду на наступне.

Жодної з підстав, для зупинки транспортного засобу, у якому знаходився ОСОБА_1 особою, уповноваженою на розгляд адміністративного правопорушення, не зазначено. У справі, що розглядається, транспортний засіб, у якому знаходився Позивач був зупинений безпідставно, оскільки останнім не було допущено будь-яких порушень ПДР, ОСОБА_1 як особа, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності, ніхто з осіб, які знаходилися в автомобілі, не були повідомлені про причини такої зупинки. Також Позивач не був ознайомлений з матеріалами справи, йому не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист, подавати докази, заявляти клопотання. Вимога Позивача про виклик для участі адвоката, співробітниками поліції була проігнорована, а в наступному останній отримав відмову інспектора без будь-яких пояснень.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача винесене формально. Постанова не містить відомості про те, яка саме норма була порушена Позивачем лише посилання на п. 12.4 ПДР України, не зазначено, відомостей про те, які матеріали були зібрані уповноваженою особою (та як наслідок, з якими матеріалами та доказами ознайомлений Позивач), за допомогою яких технічних засобів проводилася відповідна технічна фіксація правопорушення, не зазначені наслідки невиконання стягнення та порядок його оскарження, також не містить інформації про будь-який доказ. Окрім того, До постанови про адміністративне правопорушення не долучено доказів щодо встановлення факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

Постанова не містить конкретних об`єктивних даних, які б дозволяли беззаперечно встановити факт перевищення швидкості саме ОСОБА_1 з урахуванням індивідуалізації транспортного засобу, обставин його руху, дорожньої обстановки, відсутності відео або фотозапису, свідчень свідків або інших доказів. Таким чином, винуватість Позивача не є доведеною.

Постанова серії ЕНА №4409208 від 02.04.2025 року не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови, швидкість руху вимірювалася за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 000797. 02.04.2025 на рухомий автомобіль BMW X6 д.н.з. НОМЕР_1 здійснювався замір швидкості приладом Трукам з руки, тобто мали місце певні коливання, що дало більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким він керував. Працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках. Так, показники приладу TruCam є недопустимими та не підтверджують вчинення Позивачем інкримінованого мені правопорушення.

На підставі вищевикладеного просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4409208 від 02.04.2025, винесену інспектором Ткачем А.В. щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу у розмірі 340 гривень. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати та витрати по сплаті судового збору в сумі 396,96 грн.

Крім цього, на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що порушення позивачем швидкісного режиму в населеному пункті поліцейськими встановлено та зафіксовано вірно, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а доводи позивача що поліцейський використовував TruCam в незакріпленому вигляді, а утримував у руці під час вимірювання швидкості руху не можуть вважатися обґрунтованими оскільки лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Вказує, що фото- та відеозаписи здійснені лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam 02.04.2025 зроблено з належною якістю знімка, що в свою чергу є доказом порушення з боку позивача, під час керування ним транспортним засобом. Крім цього вказує, що фіксація правопорушення відбулася в межах населеного пункту.

Також зазначає, що законом не визначена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку або за допомогою мережі інтернет чи месенджерів. Таким чином інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав визначених ст. 268 КУпАП при розгляді справи.

Зазначає, що доводи позивача, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які об лаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (знак 5.76), вважає необґрунтованими, оскільки прилад TruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а відповідній дорожній знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів фіксації саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульного автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото- відео фіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на ділянці дороги екіпажу патрульної поліції.

Позивач в судове засідання не з`явився, але його представника Ювченко А.В. в судовому засіданні посилаючись на доводи вказані в позовній заяві позов підтримав, просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях Калиняка А.О. складу адміністративного правопорушення

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що постановою інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області сержанта поліції Ткачем Андрієм Васильовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4409208 від 02.04.2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., де зазначено, що він 02.04.2025 року о 13:26 год. в с. Динівці, траса Н-03 338 км, рухався на транспортному засобі BMW X5, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 95 км/год, чим перевищив встановленні обмеження швидкості руху більше як на 45 км/год. Швидкість руху вимірювалась TruCAM LTI 20/20, чим порушив п.12.4. Правил дорожнього руху України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 245 КУпАП встановлено, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Із відеозаписів наданих представником відповідача вбачається, що позивач рухався на автомобілі в населеному пункті зі швидкістю 95 км/год, за що був зупинений працівником поліції, після чого поліцейський підійшовши до водія повідомив йому про факт порушення ним правил дорожнього руху, а саме про перевищення встановленої швидкості руху в населеному пункті. Тобто, вказане спростовує твердження позивача в позові, про безпідставність зупинки транспортного засобу поліцейським.

Як встановлено ст. 283КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Посилання позивача, про те, що йому під час розгляду справи поліцейським не було надано можливість скористатися послугами адвоката, суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається із відеозапису наданого представником відповідача, поліцейським під час розгляду справи було оголошено позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема і право на правову допомогу та поліцейський запитував позивача чи не бажає він скористатися своїми правами, на що ОСОБА_1 відмовився.

При цьому, суд погоджується з доводами представника відповідача в тій частині, що законом не визначена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. В той же час, позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку або за допомогою мережі інтернет чи месенджерів.

Відповідно до п. 12.1. Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.4. Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Крім цього, хгідно ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію отриману за допомогою лазерного вимірювача та інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

TruCam отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Згідно Свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32619 лазерного вимірювача швидкості TruCam, враховується похибка приладу ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Вказане також підтверджується відеозаписом із приладу TruCam, де чітко ідентифіковано транспортний засіб позивача, номерний знак та зафіксовано швидкість 95 км/год., також визначено координати вимірювання швидкості, дату та час вчинення правопорушення.

Окрім цього, із відеозапису з боді камери поліцейського вбачається, що вимірювання швидкості відбувалося в межах населеного пункту.

Також, суд вважає, що не можуть вважатись обґрунтованими доводи позивача, що поліцейський використовував TruCam в незакріпленому вигляді, а утримував в руці під час вимірювання швидкості руху, оскільки лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Тобто, із відео вбачається, що вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Таким чином, покази приладу TruCam оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові зазначено прилад яким вимірювалась швидкість автомобіля позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що показники приладу TruCam можуть бути допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення штрафу за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що постанову серії ЕНА № 4409208 від 02.04.2025року слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

У Х В А Л И В :

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4409208 від 02.04.2025, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.05.2025 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ