Справа № 420/12088/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
12 травня 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Василяка Д.К., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до Товариства з додатковою відповідальністю «СКАЙТЕРРА» про надання дозволу на погашення податкового боргу,-
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до Товариства з додатковою відповідальністю «СКАЙТЕРРА» про надання дозволу на погашення податкового боргу.
Ухвалою вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн.
На адресу суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшла заява, у якій позивач наполягає на тому, що він звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою.
Дослідивши вказану заяву, суд зазначає таке: відповідно до частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд зазначив, що позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру, а сума судового збору за звернення до суду з позовною заявою становить 3028,00 грн.
Матеріали позовної заяви не містять доказів сплати позивачем судового збору за звернення до суду з позовною заявою.
При цьому, суд зауважив, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
У зв`язку з цим, судом було запропоновано позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви надати суду оригінал платіжного доручення (квитанції) про сплату судового збору.
Головне управління ДПС в Одеській області у вищевказаній заяві зазначило, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", з приводу чого суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд зазначає, що пункт 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» має чітку вказівку на звільнення податкового органу від сплати судового збору саме за подання позову про стягнення сум податкового боргу, а не в частині надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок реалізації майна, що перебуває у податковій заставі.
Отже, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" відсутні.
Суд критично оцінює посилання позивача на постанову Верховного Суду від 16.01.2025 по справі №160/4973/24, оскільки вважає за доцільне застосувати більш пізні висновки Верховного Суду. Так, в ухвалі від 17 квітня 2025 року у справі № 320/9860/23, предметом розгляду в якій було так само як у даній справі - надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, Верховний Суд зробив висновок про те, що надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, що не є тотожним стягненню податкового боргу, а тому колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що у розумінні п.27 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI позивач не звільнений від сплати судового збору. Колегія суддів зауважила, що п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI законодавцем сформульовано чітко та однозначно, тобто у спосіб, що не викликає множинності його розуміння та не потребує додаткового тлумачення. При цьому, пункт 27 частини першої статті 5 Закону №3674-VI містить вказівку на звільнення податкового органу від сплати судового збору лише за подання позову про стягнення сум податкового боргу, а не будь-яких інших позовних заяв, які прямо чи опосередковано пов`язані зі стягненням сум узгоджених грошових зобов`язань платників податків. Розширювальне тлумачення цієї норми призвело б до звільнення державних органів від сплати судового збору без належної правової підстави, що по суті означало б порушення судом принципу рівності сторін шляхом надання незаконної переваги суб`єкту владних повноважень.
Суд звертає увагу податкового органу на те, що відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, заявник зобов`язаний демонструвати свою готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи та утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у її розгляді, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури судового розгляду.
Позивач, маючи намір реалізації наданого йому права на звернення до суду, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги невиконання позивачем вимог, встановлених ст.ст. 160-161 КАС України, суддя дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Керуючись ст.ст.169, 241, 248, 294-295 КАС України, суддя, -
Позовну заяву Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до Товариства з додатковою відповідальністю «СКАЙТЕРРА» про надання дозволу на погашення податкового борг - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя Д.К. Василяка