Справа № 619/2393/25
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/2393/25
провадження № 2-а/619/42/25
РІШЕННЯ

іменем України

14 травня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.О.

Справа № 619/2393/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ГУНП в Харківській області,

розглянув у письмовому провадженні адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції сторін.

30 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гур`єва А.А., звернувся до суду з позовом до ГУНП в Харківській області, в якому просив скасувати постанову інспектора ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції Касьяненка С.М. серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 ,00 грн за адміністративне порушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.В обґрунтування позову зазначив, що 08.03.2025 він в місці свого проживання, по АДРЕСА_1 забирав свої особисті речі зі свого автомобіля, під час чого біля нього зупинились поліцейські. Зазначає, що в той день він не керував транспортним засобом. Його автомобіль був припаркований біля будинку, в якому він мешкає, що вбачається з відомостей про місце його реєстрації та місця розгляду справи, зазначеного в оскаржуваній постанові. Після того, як поліцейські зупинились біля нього, під час розмови інспектором відділу поліції № 3 (м. Дергачі) ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Касьяненком С.М. відносно нього був складений протокол щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вказує, що 18.04.2025 його представник адвокат Гур`єв A.A., ознайомився із матеріалами справи № 619/1711/25 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та під час ознайомлення було виявлено, що до протоколу додана копія постанови серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що її було винесено 08.03.2025, тобто в день складання протоколу серії ЕПР 1 № 266048. Отже, до моменту ознайомлення із матеріалами справи № 619/1711/25 йому не було нічого відомо про складання стосовно нього оскаржуваної постанови. Представник поліції не повідомив його, що його притягують до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, не вручив йому оскаржувану постанову та не направив її поштовими засобами зв`язку. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що йому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає в керуванні транспортним засобом особою, яку рішенням суду, що набрало законної сили, було позбавлено права керування транспортним засобом. Як на підставу в притягненні до адміністративної відповідальності капітан поліції ОСОБА_2 посилається на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2024 (номер справи в постанові не зазначений), яким його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено штраф та позбавлено права керування транспортним засобом строк на 1 рік. Зазначає, що дійсно, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2024 у справі № 638/14961/24 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування строком на один рік. Проте вказане рішення було скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 05.02.2025 у справі № 638/14961/24, відповідно до якої постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП скасовано, прийнято нову постанову, якою повернуто матеріали справи стосовно ОСОБА_1 , для дооформления посадовій особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 901706 від 09 серпня 2024 року для усунення недоліків, після чого справа підлягає розгляду в суді першої інстанції в порядку КУпАП. Отже, з огляду на те, що його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та не було позбавлено права керування транспортним засобом, а також що він не керував транспортним засобом, оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У відзиві на позов представник ГУНП в Харківській області Тищенко В.В. просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої доводи посилається на те, що 08.03.2025 інспектором ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Касьяненком С.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4226686, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що під час виконання службових обов`язків, інспектором ВП № 3 ХРУП № 3 в Харківській області капітаном поліції Касьяненком С.М., було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування рішенням Дзержинського районного суду від 22.10.2024, на підставі чого складено оскаржувану постанову. Відповідно до змісту постанови серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025, ОСОБА_1 08.03.2025 о 18:40 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1.а.ПДР Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.03.2025 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. На момент винесення постанови в інформаційній підсистемі Національної поліції відображалася постанова Дзержинського районного суду Харківської області від 22.0.2024 у справі № 638/14961/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000,00 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Оскільки позивач відмовився від отримання копії постанови під час її винесення, його твердження про ненадіслання цієї постанови поштовим зв`язком є необґрунтованим та спростовується наявними доказами відправлення. Зокрема, направлення копії постанови за місцем реєстрації позивача підтверджується листом від 13.03.2025 № 116, копія якого додається. Разом із тим, зазначений лист було повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Крім того, під час спілкування інспектор помітив різкий характерний запах алкоголю з порожнини рота, що свідчило про алкогольне сп`яніння. У зв`язку з цим останнього додатково було притягнено до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. З відповіді начальника ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області від 07.05.2025 № 9978 вбачається, що надати відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, яке мало місце 08.03.2025 не представляється можливим, у зв`язку з тим, що термін зберігання відеозаписів складає 30 діб (відповідно до Наказу МВС від 18.12.2018 №1026 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису). Щодо правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення та застосування стягнення у вигляді штрафу вказує. Керуючись пунктом 2.1 ПДР поліцейський зупинив Іваненка М.О. для перевірки документів. Після встановлення особи водія, яким виявився позивач, поліцейським, відповідно до даних ІТС ІПНП, встановлено факт того, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами. Таким чином, беззаперечно вбачається, що інспектором був встановлений факт адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому доводи позивача про те, що інспектором протиправно було притягнуто його до адміністративної відповідальності є безпідставними, відповідно до даних ІТС ІПНП він на той момент за рішенням суду був позбавлений права керування транспортним засобом, а тому підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вбачається.

На цей відзив представник позивача Гур`єв А.А. подав відповідь, в якій зазначає про те, що постанова Харківського апеляційного суду від 05.02.2025 у справі № 638/14961/24, якою скасовано постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, набрала законної сили 05.02.2025. Разом з тим, уповноважені органи державної влади допустили бездіяльність щодо внесення постанови Харківського апеляційного суду від 05.02.2025 у справі № 638/14961/24 до інформаційних ресурсів єдиної інформаційної системи МВС. В свою чергу, бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, органів Національної поліції України, інших уповноважених осіб, а також незнання капітана поліції Касьяненка С.М. про скасування постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року у справі № 638/14961/24 не є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вважає, що капітан поліції Касьяненко С.М. зобов`язаний був переконатись у достовірності інформації та перевірити, чи не було скасовано рішення суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Щодо надсилання відповідачем оскаржуваної постанови зазначає, що у відзиві позовну заяву відповідач вказує, що надіслав позивачу оскаржувану постанову, на підтвердження чого приєднав до відзиву копію чека про відправку рекомендованого повідомлення та копію конверта. Однак зазначені документи не є належними доказами відправки оскаржуваної постанови, оскільки з них неможливо встановити зміст направлених документів.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

01 травня 2025 року судом постановлено ухвалу про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду та відкриття провадження у справі. Призначено розгляд справи на 13 год 00 хв 12.05.2025. Надано відповідачу строк для подання відзиву до 08.05.2025.

08 травня 2025 року представником відповідача Тищенко В.В. через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву.

12 травня 2025 року представник позивача - Гур`єв А.А. через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача надав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача Головне управління національної поліції в Харківській області Тищенко В.В. не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила розглядати справу без її участі, та у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором ВП № 3 (м. Дергачі) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Кас`яненком С.М., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2, 3, 5, 6 статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 1 Розділу I. Загальних положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністра МВС України №1395 від 07.11.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція) визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю .

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом установлено, що постановою серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором ВП № 3 (м. Дергачі) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Касьяненком С.М., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 грн.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

За змістом вказаної постанови, 08.03.2025 біля 18 год 00 хв за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Європейська, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Sens» р/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2024, штраф 17 000,00 грн з позбавленням права керування на рік. Зафіксовано на бодікамеру /116, чим порушив пункт 2.1.а. ПДР України, - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з роз`ясненнями наданими у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд також зазначає, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, необхідно з`ясувати чи позбавлено особу права керувати транспортними засобами, тобто встановити факт набрання законної сили рішенням, яким позбавлено права керування транспортними засобами, наявність події правопорушення доводиться шляхом набрання законної сили рішенням, яким особу позбавлено право керування транспортними засобами.

Судом з`ясовано, що постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 638/14961/24).

Згідно з ч. 1 ст. 317 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч.2 ст. 317 КУпАП).

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати цю скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Матеріали справи свідчать про те, що постановою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року за наслідком розгляду апеляційної скарги захисника Гур`євої А.А. поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП скасовано, прийнято нову постанову, якою повернуто матеріали справи стосовно ОСОБА_1 для дооформления посадовій особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 901706 від 09 серпня 2024 року для усунення недоліків, після чого справа підлягає розгляду в суді першої інстанції в порядку КУпАП. Постанова Харківського апеляційного суду набрала законної сили 05 лютого 2025 року.

Отже, постанова судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року з 05 лютого 2025 року втратила свою чинність.

Відтак, 08.03.2025 на момент розгляду інспектором ВП № 3 (м. Дергачі) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Кас`яненком С.М. справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.126 КУпАП, ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортними засобами та виносячи оскаржувану постанову, поліцейський не переконався у тому, чи набрала постанова судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року законної сили.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі посадовою особою не дотримано порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що є важливою складовою дотримання прав особи, яка притягається до відповідальності.

Суд констатує, що встановлена протиправність здійсненого інспектором розгляду справи внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятої за результатами її проведення постанови, що унеможливлює перехід до суті покладених в її основу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що такі обставини вказують на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року в справі № 524/9827/16-а та від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не надано доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що є підстави вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказане, узгоджується з постановою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року (справа № 524/5536/17 провадження № К/9901/1403/17) в якій, суд касаційної інстанції погодився із тим що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

Отже, матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а провадження № К/9901/21241/18) вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є недоведеним.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків не спростовують.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 08.03.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Частинами четвертою та п`ятою статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 250, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025, винесену інспектором ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Касьяненком С.М., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Головне управління національної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13, ідентифікаційний код 40108599.

Повне судове рішення складено 14 травня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок