Справа № 640/23149/21
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 травня 2025 р. Справа № 640/23149/21

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком періоду працевлаштування.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечив проти задоволення позову. Зокрема, зауважив про неможливість зарахування оскаржуваного періоду працевлаштування, з огляду на наявність виправлень у документах.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2021 року відкрито провадження у цій справі.

На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу № 640/23149/21 до Вінницького окружного адміністративного суду.

03.03.2025 року адміністративна справа надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено Альчука М.П. головуючим суддею, який буде розглядати цю адміністративну справу.

Так, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та надано учасникам справи строк на надання додаткових пояснень по суті справи.

До суду від позивача надійшла заява, у якій він вказує, що фактичні зміни по суті справи - відсутні та спір є нагальним.

Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено такі обставини справи.

04.01.2021 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом відповідача від 15.01.2021 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії, з огляду на відсутність необхідного страхового стажу.

У подальшому, позивачем у встановлений законодавством було надано відповідачеві пакет документів, що підтверджує наявний стаж та останньому була призначена пенсія за віком з 13.10.2021 року.

Водночас, відповідачем до страхового стажу не зараховано період роботи з 27.09.1982 року по 19.06.1990 року на Київському АП комунального машинобудування "Київкомунмаш", з огляду на наявність виправлень у довідці.

Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (ст. 8 Закону № 1058-IV).

Відповідно до матеріалів справи, позивачеві призначено пенсію по віку з 13.10.2020 року.

Водночас до страхового стажу не зараховано період роботи на Київському АП комунального машинобудування "Київкомунмаш" з 27.09.1082 року по 19.06.1990 року, з огляду на те, що надана позивачем довідка № 43 від 02.07.1996 року містить виправлення в номері наказу про прийом на роботу.

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, положеннями п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закону № 1788-XII) до стажу роботи зараховується, зокрема період одержання допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 з 27.09.1982 року по 19.06.1990 року позивач працював на посаді слюсаря 3 розряду на Київському заводі машинобудування "Київкомунмаш".

Вказаний запис є чітким та не містить виправлень.

Окрім того, позивачем, незважаючи на належність записів у трудовій книжці, на підтвердження вказаного періоду працевлаштування надав довідку орендного підприємства "Киїкомунмаш"№ 43 від 02.07.1996 року.

Водночас, вказану довідку відповідачем не взято до уваги, у зв`язку із наявністю виправлень у номері наказу про прийняття на роботу.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відтак, не зарахування стажу через відсутність або неточне зазначення відомостей у додатково поданих підтверджуючих документах свідчить про протиправність дій органу Пенсійного фонду.

Окрім того, органи Пенсійного фонду України не позбавлені можливості самостійно проводити перевірку відомостей, у разі наявності сумніву. Однак, головним управлінням обрано найменш сприятливий для позивачки спосіб тлумачення законодавства.

Таким чином розглядуваний період працевлаштування підлягає зарахуванню з дати призначення пенсії, як такий, що був протиправно не зарахований органом Пенсійного фонду України.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування ОСОБА_1 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком періоду роботи з 27.09.1982 року по 19.06.1990 року.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 27.09.1982 року по 19.06.1990 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 13.10.2020 року, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн за рахунок головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович