Справа № 520/8365/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13 травня 2025 року №520/8365/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 04.09.2017 №36932-17 про опис майна у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимоги представник позивача зазначив, що 04.09.2017 року Головним управління ДПС у Харківській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" та 31.01.2022 складено акт про опис майна у податкову заставу. Позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки не відповідають приписам ст.87, 88, 89 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання, за правилами ст.262 КАС України.

Представник відповідача надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача зазначав про те, що рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 04.09.2017 №36932-17 про опис майна у податкову заставу прийняте відповідно положенням чинного законодавства України. Також зазначив, що акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 провадження у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 43)" до Головного управління ДПС у Харківській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту опису майна №90/20-40-13-13 від 31.01.2022 року із зазначенням переліку такого майна, - закрито.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач - Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)", зареєстрований як суб`єкт господарювання юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.09.1996, податковий номер 08680885. Основний вид діяльності за КВЕД: 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.

Як платник податків та зборів позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2008 року у справі №2а-4512/08 задоволено позов Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Харкова та стягнуто з Підприємства Харківської колонії (№43) заборгованість перед бюджетом у сумі 1919628,62 грн податкового боргу.

Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2012, від 08.08.2014, 09.09.2016 розстрочено виконання судового рішення від 10.11.2008 у справі №2а-4512/08.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Харківській області від 01.07.2020 №23637/10/20-40-58-08-10 ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" (п.н.08680885), самостійно сплачено заборгованість згідно рішення суду №4512/08 від 04.10.2012.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що станом на 04.09.2017 року по підприємству лічилась заборгованість по податку на додану вартість у сумі 13438,34 грн, на підставі чого Головним управлінням ДПС у Харківській області сформовано податкову вимогу №36932-17 від 04.09.2017.

Згідно даних ІКС "Податковий Блок" борг позивача не переривався.

У зв`язку з несплатою ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" податкового грошового зобов`язання, Головним управління ДПС у Харківській області прийнято рішення від 04.09.2017 №36932-17, яким відповідно до статті 89 Податкового кодексу України здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)".

На підставі вказаного рішення відповідачем складено акт опису майна від 31.01.2022 року №90/20-40-13-13, в який увійшло 188 позицій на загальну суму 2526076,36 грн.

Позивач, вважаючи оскаржуване рішення протиправним та незаконним, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпунктів 14.1.152 та 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Пунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 88.1, п. 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За приписами пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2 вказаної статті з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи приписи підпункту 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 ПК України не може бути предметом застави майно, визначене Законом України "Про заставу".

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Пунктом 93.3 статті 93 ПК України порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пунктів 4-5, 9-11 Розділу І Порядку застосування податкової застави, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586 (далі - Порядок) з метою забезпечення виконання платником податків обов`язків, визначених Кодексом, майно такого платника податків у випадках, встановлених Кодексом, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою, ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 глави 9 розділу II Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктами 1-2 Розділу ІІ Порядку, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).

Отже, у разі наявності у платника податку податкового боргу, здійснюється опис майна такого платника у податкову заставу шляхом прийняття керівником контролюючого органу відповідного рішення, на підставі якого, в свою чергу, призначеним податковим керуючим здійснюється опис майна у податкову заставу з оформленням акту.

Так, рішенням Головного управління ДПС у Харківській області від 04.09.2017 №36932-17 про опис майна у податкову заставу відповідно до статті 89 Податкового кодексу України здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)".

Як вже зазначалось судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 04.09.2017 №36932-17 про опис майна у податкову заставу слугувала заборгованість позивача зі сплати податку на додану вартість.

Згідно інформації Головного управління ДПС у Харківській області, у відношенні позивача сформована податкова вимога №36932-17 від 04.09.2017, яка не скасовувалася та є дійсною. Податковий борг з моменту виникнення не переривався.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що оскаржуване рішення про опис майна у податкову заставу є протиправним лише з тієї підстави, що ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" не має заборгованості за сплати податків за рішенням суду у справі №2а-4512/08/2070, оскільки, податкову вимогу винесено за наслідками заборгованості з несплати податку на додану вартість, що не охоплювалась вищезазначеним судовим рішенням.

Щодо посилань представника позивача на приписи Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", згідно яких для прийняття рішення про опис майна у податкову заставу та складення акту опису майна у податку заставу обов`язковою умовою є отримання дозволу від органу управління ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43), як на підставу протиправного обтяження майна позивача податковою заставою, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об`єктом застави.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.

При цьому, питання адміністрування податків та зборів, що включає в себе заходи з погашення боргу регулюється виключно Податковим кодексом України, крім випадків прямо передбачених цим Кодексом.

Як вже зазначалося вище, статтею 89 ПК України, визначено, зокрема, що право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності, зокрема й у господарському віданні або оперативному управлінні.

При цьому, суд враховує, що право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу.

За приписами підпункту 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 ПК України не може бути предметом застави майно, визначене Законом України "Про заставу".

Відповідно до ч.4 Законом України "Про заставу" предметом застави не можуть бути об`єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації.

Водночас, Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999 №847-XIV, було затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, згідно з додатком 1 та перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, згідно з додатком 2.

При цьому, відповідно до Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 року №145-ІХ (далі - Закон №145-ІХ), Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" втратив чинність 20.10.2019.

Натомість, відповідно до п.3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відтак, суд зазначає, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" не було віднесено до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації та переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані.

Крім того, судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області було направлено подання до Міністерства юстиції України №5639/5/20-40-13-14-18 від 13.04.2023 на підставі норм пункту 96.2 статті 96 ПК України.

Міністерством юстиції України надано відповідь №66096/61767-11-23/22.4 від 25.05.2023 (вх.ГУ ДПС № 19195/5/СЕВ від 26.05.2023), в якій повідомлялось, що у відповідності до пунктів 3.6 та 3.7 статуту державного підприємства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.09.2020 №3273/5 "Про затвердження Статуту державного підприємства "Підприємство ДКВС України (№43)" у новій редакції, підприємства несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належаного йому майна згідно із законодавством. Держава та уповноважений орган управління (Мінюст) не несуть відповідальності за зобов`язаннями підприємства, крім випадків, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, за приписами ПК України, щодо майна позивача не встановлено заборони на його обтяження податковою заставою, у зв`язку з чим, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача, що майно позивача не може бути об`єктом податкової застави.

Крім того, положеннями статті 93 ПК України передбачено підстави та порядок припинення податкової застави.

Відповідно до п.93.1 ст.93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання. отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Згідно положень п.93.2 ст.93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Відповідно до п.93.4 ст.93 ПК України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що на теперішній час відсутні визначені ст.93 ПК України підстави для звільнення майна позивача з податкової застави, оскільки у позивача обліковується податковий борг.

Отже, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" (вул.Таджицька, буд.17, м.Харків, 61089, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Григорія Сковороди, буд.46, м.Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО