Справа № 400/7392/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р. № 400/7392/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005,

провизнання протиправними та скасування рішення від 11.06.2024 № 666/14-29-13-21-07, акта опису майна від 17.06.2024 № 604/14-29-13-22-07,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області та просив: визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2024 року № 666/14-29-13-21-07, яке було винесено заступником начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області Кузьміним Ігорем щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 08.09.2022 року № 1-1422, податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 05.05.2023 року № 0-1422-UA0029942 та форми «Ф» від 22.05.2024 року № 0-1422-UА на загальну суму в розмірі 55 636 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тридцять шість) гри. 57 коп.; визнати протиправним та скасувати акт опису майна від 17.06.2024 року № 604/14-29-13-22-07, яке було складено на підставі Рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2024 року № 666/14-29-13-21-07, що було винесено на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 08.09.2022 року №1-1422, податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 05.05.2023 року № 0-1422-UA0029942 та форми «Ф» від 22.05.2024 року №0-1422-14 А на загальну суму в розмірі 55 636 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 57 коп.

Позивач обґрунтовує позов тим, що нерухоме майно, на підставі якого було винесено податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 08.09.2022 року № 1-1422; форми «Ф» від 05.05.2023 року № 0-1422-UA0029942; форми «Ф» від 22.05.2024 року №0-1422-UA 0029942, не перебувало у приватній власності позивача, у зв`язку з тим, що з 2022 року позивач не здійснює підприємницьку діяльність і жодним нерухомим майном він не володіє, то відповідно Рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2024 року № 666/14-29-13-21-07 та акт опису майна від 17.06.2024 року № 604/14-29-13-22-07, що складено Головним управлінням ДІІС у Миколаївській області є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно з розрахунком податкового боргу за відповідачем рахується податковий борг на суму 55 636,57 гривень, а саме з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (Кривоозерська селищна ТГ). Зазнчив, що позивачем не було застосовано процедуру адміністративного чи судового оскарження податкових повідомлень-рішень, нараховані грошові зобов`язання вважаються узгодженими та набули статусу податкового боргу. З урахуванням вищевказаних норм податкового законодавства, до позивача, як до платника податків, можуть бути застосовані заходи стягнення податкового боргу, у відповідності до податкового законодавства, зокрема щодо опису майна, на яке позивач набуде права власності у майбутньому. Відповідач вважає, що рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2024 № 666/14-29-13-21-07, акт опису майна від 17.06.2024 № 604/14¬29-13-22-07 прийняті у відповідності до вимог чинного податкового законодавства та скасуванню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач зобов`язаний був пересвідчитися, зокрема шляхом перевірки відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що у позивача відсутнє майно, яке є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та не нараховувати податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, просить позов задовольнити.

Справа розглянута у письмовому провадженні з врахуванням клопотань та пояснень сторін. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд дослідив матеріали справи, надав оцінку доказам по справі в сукупності з поясненнями сторін та встановив таке.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.07.2024 року за період з 13.12.2006 року по 11.12.2017 року ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність в якості Фізичної особи-підприємця за основним видом економічної діяльності (КВЕД) 47.19- Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

На підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 01.12.2004 року, яке видано Виконавчим комітетом Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, Позивач володів нежитловим приміщенням, а саме магазином, за адресою АДРЕСА_2 , яке має загальну площу, що становить 77,8 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно № 1379564, 08.08.2022 року власником даного майна є ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.07.2024 року № 385423208.

Також позивач, до 08.08.2022 року, володів житловим будинком загальною площею 117,23 м2, житлова площа якого становить 68,91 м2, що розміщений за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2024 року за № 385671543 земельною ділянкою площею 0,3863 га за кадастровим номером :05:065:0004, яка розміщена за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.07.2024 року за № 385423425.

11.12.2017 року позивач припинив здійснювати свою підприємницьку діяльність, про що свідчить реєстраційна дія № 400428, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.07.2024 року.

06.12.2021 року змінив своє місце проживання з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_4 , що підтверджується Довідкою про зняття з реєстрації місця проживання Кривоозерської селищної ради від 06.12.2021 року № 1915.01-10/12.65.

На момент винесення спірного рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.24 №666/14-29-13-21-07 та складання акту опису майна від 17.06.24, позивач не володів жодним нерухомим майном, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.07.2024 року № 385423 178.

Позивач визначив межі розгляду даного спору в площині надання судом оцінки діям і рішенням Відповідача предметом позову в даній адміністративній справі, а саме щодо протиправності рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.24 №666/14-29-13-21-07 та акту опису майна від 17.06.24 №604/14-29-13-22-07.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем було нараховано податкову заборгованість щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичною особі платнику податків ОСОБА_1 , за Відповідачем рахується податковий борг на суму 55 636,57 гривень, а саме з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (Кривоозерська селищна ТГ). 1. Нараховано згідно з податковим повідомленням-рішенням № 1-1422 від 08.09.2022 у сумі 26 208,00 грн., строк сплати 27.02.2023, часткова сплата 1 448,25 грн., залишок несплаченого зобов`язання 24 759,75 грн., за період 2021 року. Згідно з податковим повідомленням-рішенням № 0-1422- UA0029942 від 05.05.2023 у нараховано податкове зобов`язання у сумі 28 392 грн., строк сплати 01.04.2024, за період 2022 року. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (Кривоозерська селищна ТГ): нараховано згідно з податковим повідомленням-рішенням № 0-1422- UA0029942 від 05.05.2023 у сумі 2 528,50 грн., строк сплати 01.04.2024, за період 2022 року.

Позивач зазначає, що він не погоджується з наявністю податкового боргу, однак, не надав відомостей щодо оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень, які є фактично правовою підставою винесення спірних рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.24 №666/14-29-13-21-07 та акту опису майна від 17.06.24 №604/14-29-13-22-07.

Однак зміст позову містить не погодження та підстави такого не погодження з податковими повідомленнями-рішеннями, однак з огляду на те, що це не є предметом позову в даній справі суд не може надавати оцінку податковим повідомленням-рішенням якими було нараховано податкові зобов`язання Позивачу № 1-1422 від 08.09.2022 (часткова сплата 1 448,25 грн.), № 0-1422- UA0029942 від 05.05.2023, № 0-1422- UA0029942 від 05.05.2023.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду по справі № 240/6321/20 від 21.06.2022 року визначено, що ключовим у вирішенні спору з оскарження рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу є з`ясування факту наявності податкового боргу, тобто податкового зобов`язання позивача, яке є узгодженим, проте не сплаченим у встановлені законодавством строки.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1. статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пунктом 266.7.1 статті 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості

За змістом підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

В свою чергу, за правилами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

А за правилами пункту 57.2 статті 54 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Сталою та послідовною є практика Верховного Суду (зокрема справи № 640/17763/21, №160/13436/22), відповідно до якої у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Згідно з розрахунком податкового боргу за Відповідачем рахується податковий борг на суму 55 636,57 гривень, а саме з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (Кривоозерська селищна ТГ).

Ця сума боргу виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № 1-1422 від 08.09.2022 (часткова сплата 1 448,25 грн.), № 0-1422- UA0029942 від 05.05.2023, № 0-1422- UA0029942 від 05.05.2023.

Ці податкові повідомлення-рішення платник податків у встановленому порядку не оскаржував. Відповідно суми грошових зобов`язань за такими повідомленнями-рішеннями у визначений законодавством строк не сплатив. Відповідно, грошове зобов`язання, визначене вказаними рішеннями, набуло статусу узгодженого.

Судом встановлено, що порядок направлення податоквих повідомлень-рішенб Відповідачем дотримано.

Так, податкові повідомлення-рішення, що складають суму податкового боргу Позивача, були направлені в порядку, визначеному ст. 42 ПК України, а саме рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою: 55140, с. Тридуби, Миколаївська область, що була актуальна на момент їх направлення, та повернені за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата за вказаною адресою. Податкова вимога № 0-1429 від 25.04.2023 була надіслана за вищевказаною адресою та повернена з причини відсутності адресата за вказаною адресою. Згідно з п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Аналогічна думка висвітлена Верховним судом у справі № 140/30/20, а саме Постановою від 20.10.2020 визначено, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростувати ці доводи. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про реєстраційні дані фізичної особи платника податків (далі ДРФО), останнім відомим місцем проживання Позивача, з урахуванням змін, станом на 25.05.2024 р. є: АДРЕСА_5 (історія зміни місця проживання додається до матеріалів справи). В той час як відповідно до листа Управління адміністративних послуг Конотопської міської ради Сумської області від 30.08.2024 вих. номер 3577 на запит ГУ ДПС у Миколаївській області з 02.05.2023 року місцем проживання Позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідно до підпункту 19-1.1.9 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб платників податків, Єдиний банк даних про платників податків юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи. Пунктом 45.1 статті 45 ПК України визначено, що платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Згідно з пунктом 70.2 статті 70 ПК України, до облікової картки фізичної особи платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: · прізвище, ім`я та по батькові; · дата народження; · місце народження (країна, область, район, населений пункт); · місце проживання, а для іноземних громадян також громадянство; · серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий; · унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру) Фізична особа несе відповідальність згідно із законом за достовірність інформації, що подається для реєстрації в Державному реєстрі (пункт 70.5 статті 70 ПК України). Пунктом 70.7 цієї ж статті Кодексу передбачено, що фізичні особи платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Судовою практикою, а саме Постановою Касаційного адміністративного суду по справі № 120/479/21-а від 14.07.2022, визначено, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції. У разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від сплати податкового боргу. Позивач не звертався до контролюючого органу із заявою про зміну місця проживання, а тому враховуючи відомості з ДРФО, останнім відомим контролюючому органу місцем проживання Позивача та водночас його податковою адресою є: АДРЕСА_5 .

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, є податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 59.3 цієї статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У зв`язку з несплатою податкового зобов`язання у встановлені податковим законодавством строки та наявністю податкової заборгованості в інтегрованій картці платника податків на суму 55 636,57 гривень, на підставі даних автоматизованої системи обліку, керуючись вимогами п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України та відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770, ГУ ДПС у Миколаївській області в автоматичному режимі сформовано і направлено платнику податків податкову вимогу № 0-1429 від 25.04.2023 рекомендованим повідомленням про врученням за останньою відомою адресою місця проживання. Податкова застава є способом забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених платником податків у визначений строк (пп. 14.1.155 п. 14.1 статті 14 ПК України). Пунктом 89.1 статті 89 ПК України встановлено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

несплати у строки, встановлені Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань. Пунктом 89.2 цієї ж статті встановлено, що право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 ст. 89 ПК України, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі, якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. Пунктом 89.5 статті 89 ПК України визначено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі. Пунктом 89.3 цієї ж статті встановлено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. На виконання вищезазначених положень податкового законодавства та з метою забезпечення належного виконання Позивачем обов`язків, визначених ПК України, ГУ ДПС у Миколаївській області в особі заступника начальника ГУ ДПС у Миколаївській області було складено рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2024 № 666/14-29-13-21-07 та акт про опис майна від 17.06.2024 № 604/14-29-13- 22-07 на суму 55 636,57 гривень. Податкова застава є безстроковою та припиняється лише у виключних випадках, визначених статтею 93 ПК України. Одним з таких випадків є отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законом порядку. Оскільки, Відповідачем не було погашено податковий борг за попередні періоди, податкова застава вважається дійсною до моменту повного погашення суми податкового боргу з урахуванням нових сум. Податкова застава також може бути припинена у випадку отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження, або в інших випадках, передбачених статтею 55 ПК України, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання. Пунктом 55.1 статті 55 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Правовий підхід щодо узгодження суми грошового зобов`язання висловлений також Верховним судом у Постанові від 17.11.2021 у справі № 160/15095/20. Верховним судом було зазначено, що передумою винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки. Оскільки Позивачем не було застосовано процедуру адміністративного чи судового оскарження податкових повідомлень-рішень, нараховані грошові зобов`язання вважаються узгодженими та набули статусу податкового боргу. З урахуванням вищевказаних норм податкового законодавства, до Позивача, як до платника податків, можуть бути застосовані заходи стягнення податкового боргу, у відповідності до податкового законодавства, зокрема щодо опису майна, на яке Позивач набуде права власності у майбутньому.

Доводи Позивача в позові фактично зводяться до незгоди з податковими повідомленнями-рішеннями, внаслідок несплати зобов`язань за якими виник спір у цій справі.

Попри це, як вже неодноразово відзначав Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у наведених вище справах, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковими повідомленнями-рішеннями.

Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Ця судова практика є сталою, чіткою та послідовною й підтверджується, крім наведених вище, постановами Верховного Суду у справах №440/18128/21, №300/2859/22, № №640/25601/20, №160/9696/22, №480/13804/21, №160/13436/22, №160/5021/19, № 160/10776/21, №160/7345/20.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач надав суду достатні доказі та навів достатні аргументи на спростування доводів позивача, тому рішення про опис майна у податкову заставу від 11.06.2024 № 666/14-29-13-21-07, акт опису майна від 17.06.2024 № 604/14- 29-13-22-07 прийняті у відповідності до вимог чинного податкового законодавства та скасуванню не підлягають, а в задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України не підлягають поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, з огляду на відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник