Справа № 160/10406/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/10406/25
(суддя Рянська В.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року про відмову у забезпеченні позову у справі №160/10406/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 квітня 2025 року звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 078108 від 02.04.2025 року.

Також, позивачем подано заяву про забезпечення позову у справі №160/10406/25 шляхом зупинення дії постанови відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 078108 від 02.04.2025 до набрання законної сили судовим рішенням у справі щодо її оскарження.

Заява обґрунтована тим, що подання позову та відкриття провадження у справі не зупиняють дію оскаржуваної постанови, яку може бути пред`явлено до примусового виконання.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено повністю.

Ухвала суду мотивовано тим, що у заяві про забезпечення позову не зазначено і не додано до неї доказів на підтвердження вчинення відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті дій, спрямованих на стягнення з ОСОБА_1 штрафу на підставі постанови № 078108 від 02.04.2025, звернення її до примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на доходи позивача або накладення арешту на належні йому кошти. Позивачем не доведено та документально не підтверджено обставини, які би вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що унеможливило би захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, як і не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що звернення позивача до суду із оскарженням постанови від 02.04.2025 року не зупиняє її дію. Постанова від 02.04.2025 є виконавчим документом в силу прямих приписів пункту 7 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» і частини п`ятої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому відповідач має можливість ще до завершення судової перевірки правомірності постанови від 02.04.2025 подати її до органів державної виконавчої служби для примусового виконання із відповідними передчасними негативними наслідками для Позивача (накладення арешту на майно і грошові кошти, списання грошових коштів із банківських рахунків, тощо).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, постановою відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 078108 від 02.04.2025 року на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн. При цьому, у вказаній постанові зазначено, що вона набрала законної сили « 02.04.2025 року» та строк її пред`явлення до виконання « 02.07.2025 року» (а.м. 6).

Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

З викладеного вбачається, що постанова № 078108 від 02.04.2025 року є виконавчим документом із строком пред`явлення до виконання « 02.07.2025 року».

В свою чергу, для застосування положень статті 150 КАС України, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Натомість, позивачем в заяві не зазначено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що унеможливило би захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, як і не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що сама по собі наявність у відповідача права на звернення до примусового виконання постанови № 078108 від 02.04.2025 року не свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки позивачем в заяві не зазначається та матеріали оскарження не містять доказів того, що відповідачем такі дії вчиняються.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б свідчили про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору та неможливості в подальшому виконання рішення суду чи доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у цій справі, що є необхідною умовою визначеною частиною 2 статті 150 КАС України для вирішення питання про наявність або відсутність підстав забезпечення позову у справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення поданої заяви.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року про відмову у забезпеченні позову у справі №160/10406/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва