Справа № 140/1581/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1581/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови в здійсненні зарахування до стажу період роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 у подвійному розмірі; зобов`язати провести з 01.12.2024 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до стажу періоди роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 в Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язання здійснити з 01.12.2024 нарахування та виплату пенсії, перерахованої внаслідок зарахування до страхового стажу періоди роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 в Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 03.12.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила зарахувати до стажу період роботи з 14.06.1988 року по 30.01.1990 року Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року за № 1788-ХІІ.

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 09.01.2024 за №4102-16667/П-02/8-0300/25 повідомило про те, що страховий стаж становить 42 роки 03 місяців 19 днів. Коефіцієнт страхового стажу - 0,42250. Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 7796,93 грн., який обчислено за період робот з 01.07.2000 року по 31.08.2024 року з урахуванням середньої заробітної плати по Україні 13559,41 грн. При визначенні коефіцієнта страхового стажу враховано в одинарному обчисленні період робот з 14.06.1988 року по 30.01.1990 року на підставі довідки від 08.05.2024 № П-361, оскільки відсутня інформація стосовно підтвердження приналежності закладу до установ, на які поширюється норми ст. 60 Закону №1788-ХІІ.

ОСОБА_1 вважає, що стаж роботи за період з 14.06.1988 по 30.01.1990 (відповідно до записів трудової книжки) в Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону № 1788-ХІІ. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.20).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву №0300-0802-7/17317 від 13.03.2025 представник відповідача заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції вказує, що 24.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

З урахуванням Порядку № 22-1 органом, що приймав рішення за заявою позивача від 24.01.2024 про призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-IV, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За результатами розгляду заяви від 24.01.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

При проведенні правової оцінки наданих позивачем документів для призначення пенсії за віком та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області встановлено, що страховий стаж складає 42 роки 03 місяці 19 днів.

09.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (зміна страхового стажу, набутого до 2004 року). З урахуванням Порядку № 22-1 органом, що приймав рішення за заявою позивача від 09.05.2024 про перерахунок пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви від 09.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 14.05.2024 №08 про відмову у перерахунку пенсії (відсутність підстав для зарахування періоду роботи до стажу відповідно до архівної довідки від 08 травня 2024 року № П-361 АТ «Українська залізниця», оскільки відсутня інформація стосовно підтвердження приналежності закладу до установ, на які поширюються норми статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Відповідач звертає увагу суду, що позивачем вищезазначені рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у встановленому порядку не оскаржувались.

В подальшому позивач 17.12.2024 звернулася до відповідача із заявою від 03.12.2024 в порядку Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, щодо перерахунку пенсії, зарахувавши до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ періодів роботи з 14.06.1988 року по 06.05.2001 року в туберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці на підставі.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 09.01.2025 № 400-16667/П02/8-0300/25 роз`яснено позивачу, що для обрахунку вказаного періоду роботи в подвійному розмірі відсутні підстави.

Також відповідач звертає увагу суду, лист роз`яснення Головного управління від 09.05.2025 № 400-16667/102/8-0300/25, не є рішенням, а є юридично нейтральною дією (виклад обстави), яка жодним чином не позначається на правах і свободах позивача. Юридично нейтральні документи дії не викликають прав і не покладають обов`язків, тому вони не можуть бути предметом оскарження чи оцінки в адміністративному судочинстві.

Наведені норми законодавства свідчать про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону № 1788, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах вказаних у цій статті, тому, період перебування особи, яка працює у цих закладах, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.

З огляду на викладені положення законодавчих норм, а також оскільки позивачем не надано належних документів, які б свідчили, що спірні періоди роботи підлягають зарахуванню у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ позовні вимоги не підлягають задоволенню (а.с.24-51).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області з 06.01.2024 як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.03.2024 (а.с.7).

Як вказано у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 08.07.1981 ОСОБА_1 14.06.1988 прийнято на роботу в якості кухонної підсобної робітниці в Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці відповідно до наказу №63 від 14.06.1988, а 30.01.1990 позивача призначено кухарем лікарні з 01.02.1990 відповідно до наказу №34 від 30.01.1990 (а.с.14-16, 34-38).

Відповідно до архівної довідки Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 08.05.2024 №П-361 про підтвердження трудового стажу, згідно документів архівного фонду вузлової лікарні станції Ковель Львівської залізниці гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться кухонним підсобним робітником дор. туберкульозної лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці з 14 червня 1988р. (наказ № 63 від 14 червня 1988p). 3 30 січня 1990р. (наказ № 34 від 30 січня 1990р) значиться кухарем лікарні. За час роботи не знаходилась у відпустці по догляду за дітьми до 3-х, 6-ти років та не знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати (а.с.13).

Позивач 03.12.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила зарахувати до стажу період роботи з 14.06.1988 року по 30.01.1990 року Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року за № 1788-ХІІ (а.с.46-47).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 09.01.2024 за №4102-16667/П-02/8-0300/25 повідомило про те, що відповідно до документів електронної пенсійної справи страховий стаж складає 42 роки 03 місяці 19 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,42250). Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 7796,93 грн, який обчислено за період роботи з 01.07.2000 по 31.08.2024 з урахуванням середньої заробітної плати по Україні 13559,41 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітку -0,57502).

Розмір пенсії складає 3577,52 грн, з них: 3294,20 грн - розмір пенсії за віком (7796,93 грн х 0,42250); 283,32 грн - доплата за 12 років понаднормативного стажу (2361 грн х 12%).

При визначенні коефіцієнта страхового стажу враховано в одинарному обчисленні період роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 на підставі довідки від 08.05.2024 № П-361, оскільки відсутня інформація стосовно підтвердження приналежності закладу до установ, на які поширюються норми статті 60 Закону № 1788.

Вважаючи вказані дії щодо не врахування періодів роботи в Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами №1788-ХІІ та №1058-IV. Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні правовідносини були врегульовані Законом №1788-ХІІ.

Відповідно до преамбули Закону №1058-IV цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно абзацу першого частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Статтею 60 Закону № 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

Статтею 7 зазначеного Закону регламентовано, що лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.

Пунктами 7, 12 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2001 №2586-III «Про протидію захворюванню на туберкульоз» (далі Закон №2586-III) визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу; протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я, посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою, залучених до надання реабілітаційної допомоги у складі мультидисциплінарних реабілітаційних команд в закладах охорони здоров`я», зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я містить, зокрема, лікарні на залізничному транспорті (у т.ч. центральна, дорожня, відділкова, вузлова, лінійна, дитяча).

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514 затверджено Перелік протитуберкульозних закладів, в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1. Лікарні: туберкульозна лікарня (у.ч. дитяча).

Отже, туберкульозна лікарня належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом із записів №№4-14 трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у період з 14.06.1988 по 13.02.2020 працювала на посадах кухонної підсобної працівниці та кухаря лікарні в дор. туберкульозної лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці (а.с.14-16).

Згідно запису №6 трудової книжки позивача на основі Наказу Мед.служби Львів зал. №39 від 03.05.2001 та рішення Волинської обласної ради №13 про передачу туб.лікарні міста Мацеїв у підпорядкування Волинської обласної держадміністрації та перейменування на Луківську тублікарню ВОТМПО згідно статті 36 КЗпП з 07.05.2001, в зв`язку зі зміною підпорядкованості підприємств, установ не припиняє дії трудового договору всіх штатних працівників по Луківській тублікарні). (а.с.15, зворот а.с.35).

Крім того, довідкою комунального підприємства «Волинський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Волинської області №69/1.6/2-24 від 24.01.2024 підтверджено той факт, що ОСОБА_1 дійсно працювала з 07.05.2001 по 26.05.2019 р. у Луківській туберкульозній лікарні обласного територіального медичного протитуберкульозного об`єднання, а з 27.05.2019 р. по 13.02.2020 р. у Луківському відділенні легеневого туберкульозу №5 комунального підприємства «Волинський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Волинської обласної ради. А саме з 07.05.2001 (Нак. №1 від 07.05.2001) на посаді кухаря, з 09.12.2016 (Нак. №143 від 08 12.2016) на 0,75 посади кухаря, з 17.07.2019 (Нак. №212 від 17.07.2019) по 13.02.2020 (Нак. №138 від 31.01.2020) на посаді кухаря.

Луківську туберкульозну лікарню обласного територіального медичного протитуберкульозного об`єднання з 27.05.2019 року реорганізовано шляхом злиття y комунальне підприємство «Волинський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» Волинської обласної ради відповідно до рішення Волинської обласної ради від 20 грудня 2018 року №22/43 (Наказ №72-од від 27.05.2019).

Луківську туберкульозну лікарню обласного територіального медичного протитуберкульозного об`єднання з 27.05.2019 року (Наказ №85-од віл 27.05.2019 р.) перейменовано у Луківське відділення легеневого туберкульозу №5 КП «ВОФМЦ» Волинської обласної ради.

За час роботи не знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3р., 6р. та знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати за сімейними обставинами з 01.12.2013 по 15.12.2013 (Нак. №87 від 01.12.2013) та з 01.09.2015 по 04.09.2015 (Нак. №47 від 31.08.2015 (а.с.17,33).

З вище наведеного слідує, що ОСОБА_1 у період з 14.06.1988 по 13.02.2020 працювала на посадах кухарки в інфекційному закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з форми РС-право (нормер ПС 08) розрахунку стажу ОСОБА_1 період роботи позивача з 07.05.2001 по 31.12.2003 зараховано подвійному розмірі, а період з 14.06.1988 по 06.05.2001 в одинарному розмірі (зворот а.с.27). При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що пільгове обчислення страхового стажу відповідно до статті 60 Закону №1788-XII застосовується лише до 01.01.2004.

Суд наголошує, що за правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Відтак, суд вважає, що оскільки норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» є діючими, а стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає пільгові умови права на пенсію за віком, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу позивача вищевказані спірні періоди роботи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22.

Щодо аргументів відповідача про відсутність в архівній довідці №П-361 від 008.05.2024 будь-якої інформації, що зазначений період роботи підлягає зарахуванню в подвійному розмірі, суд не бере до уваги, оскільки обчислення стажу для призначення пенсії проводить саме пенсійний орган.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про наявність порушення прав позивача з боку відповідача щодо відмови в здійсненні зарахування до стажу періодів роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо дати, з якої підлягає перерахунку пенсія позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Із заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу 03.12.2024, тобто до 15 числа (а.с. 46-47).

Зважаючи на викладене, пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.12.2024 (тобто з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії).

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд вважає, що належним способом захисту прав позивачки буде визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 у дортуберкульозній лікарні у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також суд зазначає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі №446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Суд зауважує, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Судом встановлено, що при призначенні пенсії пенсійний орган частково зарахував спірний період роботи позивача у подвійному розмірі, проте надалі за відсутності правових підстав рахував інший період в одинарному розмірі, без повідомлення про це позивача та без прийняття жодного рішення.

Враховуючи те, що судом встановлено протиправність дій відповідача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (як територіальний орган ПФУ, на обліку якого перебуває позивачка та орган, який останнім допустив порушення прав позивача) здійснити з 01.12.2024 (у межах розглядуваних позовних вимог) перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із урахуванням до її страхового стажу періодів роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 в Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням раніше виплачених сум.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 12.02.2025 (а.с.4).

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови в здійсненні зарахування до стажу період роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 із урахуванням до її страхового стажу періодів роботи з 14.06.1988 по 30.01.1990 та з 30.01.1990 по 06.05.2001 в Дортуберкульозній лікарні станції Мацеїв Львівської залізниці у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинський області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ).

Суддя А.Я. Ксензюк