Справа № 320/52145/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

при секретарі - Олешко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування листа, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, яким просив:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо ненадання вичерпної інформації у листі від 19 березня 2024 року №42404/47320-22-24/14.1.4 відповіді на запит Міністерства юстиції Польщі від 29 грудня 2023 року;

- зобов`язати Міністерство юстиції України надати вичерпну відповідь на запит Міністерства юстиції Польщі від 29 грудня 2023 року щодо необхідності перейняття Україною кримінальної справи №VIII К 293/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати лист Міністерства юстиції України від 19 березня 2024 року №42404/47320-22-24/12.1.4.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо ненадання у листі від 19 березня 2024 року №42404/47320-22-24/14.1.4, у відповідь на лист Міністра юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023, повної та обґрунтованої позиції відповідно до положень національного законодавства, яким врегульовано питання перейняття кримінального провадження;

- зобов`язано Міністерство юстиції України надати повну та обґрунтовану відповідь на лист Міністра юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 щодо представлення позиції української сторони стосовно можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 щодо діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві, з урахуванням висновків суду;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначив про те, що 19 березня 2024 року на підставі відомостей, що були надані Міністерству юстиції України компетентними органами України, Міністерству юстиції Республіка Польща було скеровано лист №42404/47320-22-24/12.1.4 яким було надано відповідь на всі питання, що поставлені польською стороною у листі від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 на виконання процедури консультації із компетентними органами іноземної держави на підставі ст. 592 Кримінального процесуального кодексу Республіки Польща.

Звернув увагу суду на те, що інформація викладена у листі Міністерства юстиції України від 19 березня 2024 року №42404/47320/47320-22-24/12.1.4 є повною, вичерпною та такою, що у повному обсязі задовольнила Міністерство юстиції Республіки Польща, оскільки повторних листів в порядку порушеної польською стороною процедури консультацій із компетентними органами іноземної держави не надходило, та свідчить про повноту наданої Міністерством юстиції України відповіді. Крім того, Державним секретарем в міністерстві юстиції Республіки Польща було визнано достатньою та повною інформацію надану українською стороною в результаті процедури консультацій та за наслідками останніх надано Окружному суду у Варшаві висновок про неможливість взяти на себе чи передати кримінальне переслідування відносно Обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з огляду на ряд істотних обставин.

Також апелянт звернув увагу суду на те, що Республіка Польща не є стороною Європейської конвенції про передачу кримінального провадження 1972 року, а тому зазначена Конвенція не створює будь-яких зобов`язань у відносинах між Україною та Польщею, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції. Крім того, Рамкове рішення Ради ЄС від 30 листопада 2009 року 2009/948/JHA "Про запобігання та врегулювання конфліктів при здійсненні юрисдикції у кримінальних провадженнях" регулює відносини між державами членами Європейського Союзу, водночас зазначений акт не діє для Української сторони, а тому будь-які зобов`язання вступати у консультації або давати детальне обґрунтування позиції у Міністерства юстиції України відсутні.

Додатково зазначив про те, що Міністерство юстиції України в межах дискреційних повноважень, з урахуванням відсутності міжнародного договору або іншого акта міжнародного права, сторонами якого є Республіка Польща та Україна, що зобов`язують до усунення юрисдикційного конфлікту у випадку кримінального провадження щодо однієї і тієї ж особи та одного і того ж діяння, а також зобов`язують до проведення процедури консультацій було надано відповідь на лист Міністерства юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023, водночас судом першої інстанції помилково надано оцінку дискреційним повноваженням Міністерства юстиції України та частково задоволено позовні вимоги.

Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки Міністерством юстиції України надано неповну та необґрунтовану відповідь на лист Міністра юстиції Республіки Польща, а саме не надано відповіді щодо можливості та доцільності перейняття кримінального провадження.

Звернув увагу суду на те, що відсутність повторних листів Міністерства юстиції Республіки Польща не підтверджує повноту відповіді Міністерства юстиції України, водночас останнім не надано власної позиції щодо можливості перейняття кримінального провадження з Республіки Польща.

Додатково зазначив про те, що Міністерство юстиції України створило правову невизначеність, що вплинуло на рішення польської сторони щодо ініціювання формального запиту про передачу або прийняття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи Міністр юстиції Республіки Польща звернувся до Міністра юстиції України з листом від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023, яким просив надати позицію українських державних органів щодо громадянина України ОСОБА_1 , проти якого ведуться кримінальні провадження у кримінальній справі у зв`язку з тим самим діянням, забороненим на території Республіки Польща та України.

Також вищезазначеним листом Міністр юстиції Республіки Польща просив:

1) надати інформацію, чи і в якому українському суді зараз ведеться провадження у кримінальній справі проти ОСОБА_1, і чи у цьому проваджені він обвинувачується в тих самих діяннях, які є предметом провадження Окружного суду у Варшаві у справі за № VIII К 293/21, та на якому етапі знаходиться це провадження, а також надати інформацію, чи обвинувачений утримується під вартою у рамках провадження в українському суді, чи залишається на свободі в ході цього провадження;

2) представити позицію української сторони щодо можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 стосовно діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві.

Міністерство юстиції України листом від 19 березня 2024 року №42404/47320-22-24/12.1.4 повідомило Міністерство юстиції Республіки Польща про те, що Вищим антикорупційним судом розглядається кримінальне провадження №0000446 від 15 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 Кримінального кодексу України. Зі змісту обвинувального акта вбачається, що юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження у даному кримінальному провадженні, від імені та в інтересах якої було вчинене кримінальне правопорушення, є ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком".

В листі вказано, що відповідно до обвинувального акта: " ОСОБА_1 , будучи бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова група "Альтком", а також групи юридичних осіб, засновником яких є зазначене товариство, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (далі ТОВ "ШБ "Альтком"), діючи за попередньою змовою групою осіб, матеріали щодо яких розслідуються у іншому кримінальному провадженні, надав 11 жовтня 2017 року, 27 березня .2018 року, 16 листопада 2018 року та 22 січня 2019 року колишньому виконувачу обов?язків Голови Укравтодору Новаку С.Р. неправомірну вигоду у загальній сумі 18 288 365,5 грн з метою вчинення ним дій з використанням наданої йому влади та службового становища, в інтересах ТОВ "ШБ "Альтком", які полягали у продовженні оплати з боку Укравтодору за контрактною угодою від 28 травня 2013 року між Укравтодором та ТОВ "ШБ "Альтком" на виконання робіт із капітального ремонту автодороги М 05 Київ-Одеса, погодженні відтермінування здачі робіт за цією угодою, а також невжиття заходів з її дострокового розірвання.

Вказані дії ОСОБА_1 вчинив 11 жовтня 2017 року, забезпечивши переказ на рахунок довіреної особи Новака С.Р. - Яцека Палюха №PLI19409 y банківській установі Bank Handlowy Warsawie SA (Республіка Польща) коштів в сумі 20 200 Євро та 27 березня 2018 року в сумі 50 000 Євро. Крім того, ОСОБА_1 16 листопада 2018 року у приміщенні ресторану Jeffs по вул. Жвірки і Вігури, 32 (Zwirki i Wigury) у м. Варшава передано Яцеку Палюху кошти в сумі 275 000 доларів США та 22 січня 2019 року у ресторані "Slodki Wentzl", розташованому в будинку №19 на Ринковій площі (Rynek Gtowny) у м. Краків кошти у сумі 300 000 доларів США".

Також зазначено, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, тобто наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Повідомлено, що обвинувачений ОСОБА_1 під вартою не утримується, стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Проінформовано, що відповідно до ч. 1 ст. 598 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження, що перейняте від компетентного органу іншої держави, починається зі стадії досудового розслідування. Оскільки в Україні вже здійснюється кримінальне провадження, яке стосується тієї самої особи й тих самих діянь, провадження щодо яких здійснюється компетентими органами Польщі, і це провадження в Україні перебуває на стадії судового розгляду, вбачається, що підстави для вирішення питання про перейняття кримінального провадження наразі відсутні. Про остаточне рішення за результатами розгляду вищезазначеного кримінального провадження польську сторону буде повідомлено додатково.

Також в листі вказано, що за інформацією, наданою Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлення про підозру не здійснювалось.

Вважаючи неповною відповідь надану Міністерством юстиції України на лист Міністра юстиції Республіки Польща, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач у своєму листі не роз`яснив Міністру юстиції Республіки Польща процитовані судом норми чинного українського законодавства, які регулюють порядок та умови перейняття кримінального провадження від іноземної держави, а вказав про відсутність підстав для перейняття кримінального провадження з посиланням на положення ст. 598 КПК України, якою не врегульовано питання наявності чи відсутності підстав для перейняття провадження Україною, а отже, - не надав повну, вичерпну та обґрунтовану відповідь. Також суд першої інстанції зазначив про необхідність зобов`язання відповідача надати повну та обґрунтовану відповідь на лист Міністерства юстиції Польщі від 29 грудня 2023 року щодо представлення позиції української сторони щодо можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 стосовно діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства (ч. 1).

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (ч. 2).

Відповідно до ст. 54 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року №3941-XII (далі по тексту також - Договір) кожна з Договірних Сторін зобов`язується за клопотанням іншої Договірної Сторони провадити кримінальне переслідування своїх громадян, а також іноземців, які мають місце постійного проживання на її території, підозрюваних у скоєнні злочину на території запитуючої Договірної Сторони (ч. 1).

Договірні Сторони можуть подавати клопотання про перейняття кримінального переслідування також у зв`язку з такими порушеннями права, які згідно з законодавством запитуючої Договірної Сторони є злочином, а згідно з законодавством запитуваної Договірної Сторони - тільки проступком (ч. 2).

У випадках, зазначених в пунктах 1 і 2, відповідні установи юстиції запитуваної Договірної Сторони застосовують законодавство своєї держави (ч. 3).

Якщо дія, щодо якої стосується перейняття кримінального переслідування, тягне за собою домагання про відшкодування і були подані відповідні клопотання про відшкодування, вони включаються до перейнятого переслідування (ч. 4).

Порядок опрацювання Мін`юстом та його територіальними органами, місцевими загальними та апеляційними судами України запитів (доручень, прохань, клопотань) про надання взаємної правової допомоги у кримінальних справах, про видачу осіб (екстрадицію), про передачу кримінального провадження, про передачу (прийняття) засуджених осіб та про виконання вироків судів іноземних держав у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - міжнародні договори України) визначає Інструкція про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затверджена наказом Міністерства юстиції України 19 серпня 2019 року №2599/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2019 року за №956/33927 (далі - Інструкція №2599/5).

Згідно з п. 5 розділу І Інструкції №2599/5 реалізація міжнародних договорів України про правову допомогу в кримінальних справах щодо вручення документів, допиту осіб, проведення інших окремих процесуальних дій, про передачу кримінального провадження, про передачу засуджених та виконання вироків здійснюється в межах компетенції Мін`юстом безпосередньо та через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональні управління), місцевими загальними та апеляційними судами України (далі - суди України).

Відповідно до п. 8 розділу І Інструкції №2599/5 Мін`юст забезпечує правове співробітництво судів України у кримінальних справах із компетентними органами іноземних держав на підставі законів та міжнародних договорів України, вирішує питання про видачу правопорушників (екстрадицію), виконує інші функції, визначені законами й міжнародними договорами України, а саме:

1) є центральним органом України щодо міжнародної правової допомоги та звертається із запитами судів України про міжнародну правову допомогу в кримінальному провадженні під час судового провадження та розглядає відповідні запити судів іноземних держав;

2) є центральним органом України щодо видачі особи (екстрадиції) під час судового провадження або на стадії виконання вироку;

3) вирішує питання про передачу (прийняття) осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання в державах, громадянами якої вони є, та опрацьовує прохання про передачу (прийняття) виконання вироку суду України чи іноземної держави.

Як встановлено судом першої інстанції Міністр юстиції Республіки Польща звернувся до Міністра юстиції України з листом від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023, яким просив надати позицію українських державних органів щодо громадянина України ОСОБА_1 , проти якого ведуться кримінальні провадження у кримінальній справі у зв`язку з тим самим діянням, забороненим на території Республіки Польща та України.

Також вищезазначеним листом Міністр юстиції Республіки Польща просив:

1) надати інформацію, чи і в якому українському суді зараз ведеться провадження у кримінальній справі проти ОСОБА_1, і чи у цьому проваджені він обвинувачується в тих самих діяннях, які є предметом провадження Окружного суду у Варшаві у справі за № VIII К 293/21, та на якому етапі знаходиться це провадження, а також надати інформацію, чи обвинувачений утримується під вартою у рамках провадження в українському суді, чи залишається на свободі в ході цього провадження;

2) представити позицію української сторони щодо можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 стосовно діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві.

Разом з тим, лист від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 не містив клопотання про перейняття Україною кримінального провадження, оскільки його зміст зводився до проведення консультацій з українською стороною щодо можливості і доцільності здійснення такого перейняття у майбутньому та потребував відповідних роз`яснень.

Міністерство юстиції України листом від 19 березня 2024 року №42404/47320-22-24/12.1.4 на лист Міністра юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 повідомило наступне:

"Вищим антикорупційним судом розглядається кримінальне провадження №0000446 від 15 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження у даному кримінальному провадженні, від імені та в інтересах якої було вчинене кримінальне правопорушення, є ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком".

Відповідно до обвинувального акта: " ОСОБА_1 , будучи бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова група "Альтком", а також групи юридичних осіб, засновником яких є зазначене товариство, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (далі ТОВ "ШБ "Альтком"), діючи за попередньою змовою групою осіб, матеріали щодо яких розслідуються у іншому кримінальному провадженні, надав 11 жовтня 2017 року, 27 березня 2018 року, 16 листопада 2018 року та 22 січня 2019 року колишньому виконувачу обов`язків Голови Укравтодору Новаку С.Р. неправомірну вигоду у загальній сумі 18 288 365,5 грн з метою вчинення ним дій з використанням наданої йому влади та службового становища, в інтересах ТОВ "ШБ "Альтком", які полягали у продовженні оплати з боку Укравтодору за контрактною угодою від 28 травня 2013 року між Укравтодором та ТОВ "ШБ "Альтком" на виконання робіт із капітального ремонту автодороги М 05 Київ-Одеса, погодженні відтермінування здачі робіт за цією угодою, а також невжиття заходів з її дострокового розірвання.

Вказані дії ОСОБА_1 вчинив 11 жовтня 2017 року, забезпечивши переказ на рахунок довіреної особи Новака С.Р. - Яцека Палюха №PLI19409 y банківській установі Bank Handlowy Warsawie SA (Республіка Польща) коштів в сумі 20 200 Євро та 27 березня 2018 року в сумі 50 000 Євро. Крім того, ОСОБА_1 16 листопада 2018 року у приміщенні ресторану Jeffs по вул. Жвірки і Вігури, 32 (Zwirki i Wigury) у м. Варшава передано Яцеку Палюху кошти в сумі 275 000 доларів США та 22 січня 2019 року у ресторані "Slodki Wentzl", розташованому в будинку №19 на Ринковій площі (Rynek Gtowny) у м. Краків кошти у сумі 300 000 доларів США".

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, тобто наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_1 під вартою не утримується, стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження, що перейняте від компетентного органу іншої держави, починається зі стадії досудового розслідування.

Оскільки в Україні вже здійснюється кримінальне провадження, яке стосується тієї самої особи й тих самих діянь, провадження щодо яких здійснюється компетентими органами Польщі, і це провадження в Україні перебуває на стадії судового розгляду, вбачається, що підстави для вирішення питання про перейняття кримінального провадження наразі відсутні.

Про остаточне рішення за результатами розгляду вищезазначеного кримінального провадження польську сторону буде повідомлено додатково".

Враховуючи встановлені обставини, Міністерство юстиції України листом від 19 березня 2024 року №42404/47320-22-24/12.1.4 надано повну та вичерпну відповідь на перше питання Міністра юстиції Республіки Польща звернувся до Міністра юстиції України з листом від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023.

Разом з тим, надаючи відповідь на друге питання відповідач пославшись на ч. 1 ст. 598 КПК України та зазначив про відсутність підстав для вирішення питання про перейняття кримінального провадження у зв`язку з перебуванням кримінального провадження на стадії судового розгляду, що свідчить про неповноту такої відповіді з урахуванням поставленого питання, оскільки відповідачем не вказані норми, які визначають передумови для перейняття кримінального провадження від іноземної держави, та не наведені випадки, за наявності яких кримінальне провадження не може бути перейняте.

Таким чином, відповідачем не надано повної та обґрунтованої відповіді на лист Міністра юстиції Республіки Польща в частині представлення позиції української сторони щодо можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 стосовно діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві, що свідчить про протиправність дій Міністерства юстиції у вказаній частині.

На переконання суду апеляційної інстанції належне виконання Міністерством юстиції України листа Міністра юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 в повному обсязі мало бути, зокрема у вигляді надання повної та вичерпної відповіді консультаційного характеру з цитуванням і роз`ясненням норм чинного законодавства України, яке регулює порядок та умови перейняття кримінальних проваджень від іноземних держав та здійсненим на підставі аналізу цим норм висновків щодо можливості чи неможливості і доцільності чи недоцільності перейняття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , яке здійснюється Окружним судом у Варшаві.

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги та зобов`язуючи Міністерство юстиції України надати повну та обґрунтовану відповідь на лист Міністра юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 щодо представлення позиції української сторони стосовно можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 щодо діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві, справи з урахуванням конкретних висновків суду, фактично втрутився в дискреційні повноваження відповідача, що є неприпустимим.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Водночас, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповноту відповіді Міністерства юстиції України, наявні підстави для зобов`язати останнього надати повну та обґрунтовану відповідь на лист Міністра юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 щодо представлення позиції української сторони стосовно можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 щодо діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві.

Крім того, на переконання суду апеляційної інстанції, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування листа Міністерства юстиції України від 19 березня 2024 року №42404/47320-22-24/12.1.4, оскільки останній не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, яке може бути оскаржено у судовому порядку.

Також колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на Європейську конвенцію про передачу провадження у кримінальних справах (EST №73) від 15 травня 1972 року, оскільки Республіка Польща не є стороною відповідної Конвенції, а тому зазначена Конвенція не створює будь-яких зобов`язань у відносинах між Україною та Польщею.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з положень ст. 139 далі - КАС України.

Відповідно до ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 згідно з платіжною інструкцією від 05 листопада 2024 року №47436678 сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Міністерства юстиції України.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування листа - задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13) надати повну та обґрунтовану відповідь на лист Міністра юстиції Республіки Польща від 29 грудня 2023 року №DWMPC-ІІ.8057.6.2023 щодо представлення позиції української сторони стосовно можливості і доцільності перейняття українськими органами юстиції кримінального переслідування обвинуваченого ОСОБА_1 щодо діяння, в якому він обвинувачується у рамках провадження, що ведеться Окружним судом у Варшаві.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерство юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку

Повне судове рішення складено "09" травня 2025 року.