Справа № 201/4101/25
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/4101/24
Провадження № 2-а/201/51/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2025 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Індюкову Т.В. звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № 32/8/144 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Згідно постанови ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за те, що нібито він викликався до ТЦК не прибув, про неможливість з`явитися будь-яким зручним способом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив.

Зазначає, що позивач має інвалідність, встановлену довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 12.05.2021 тому він підлягав повторному медичному посвідченню лише 01.09.2025.

Відповідно до відомостей, які містяться в застосунку «Резерв+», позивач має відстрочку до 08.05.2025, тип відстрочки п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вказує, що позивач ніяких повісток про виклик до ТЦК не отримував і йому не було відомо про те, що його викликає ТЦК.

Про існування повістки від 04.12.2024, на яку посилається відповідач в оскаржуваній постанові, та яка начебто була направлена засобами поштового зв`язку, позивачеві не було відомо, оскільки позивач зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 .

Також зауважує, що складений протокол № 110 має виправлення в даті складання, а саме з «28.05.2025» на «28.05.2023». Також, до протоколу не долучено доказів направлення повістки позивачеві засобами поштового зв`язку.

Вважає, що при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 були порушенні вимоги ст. 278 КУпАП.

На підставі викладеного, просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 32/8/144 від 28.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн., провадження по справі закрити, а також стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 07.05.2025 надійшов відзив (а.с. 31-37), в якому він заперечував проти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що в день виявлення порушення посадовою особою, уповноваженою складати протоколи про адміністративне правопорушення за порушення правил військового обліку, на позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Під час складання протоколу позивачеві роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 28.03.2025 о 18.00 у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За результатами розгляду адміністративного матеріалу, рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене постановою № 32/8/144 від 28.03.2025, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді однієї тисячі неподаткових мінімумів доходів громадян. Зауважує, що це мінімальний штраф, що знаходиться в межах санкції, яка була чинна на день складання протоколу та накладення стягнення.

Також зазначає, що ОСОБА_1 продовжує порушувати правила обліку та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є порушенням вимог абз. 2 п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів в якій вказано, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання.

Під час розгляду адміністративного матеріалу та прийняття рішення про накладення стягнення у виді штрафу, ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв виключно в межах повноважень.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача адвокатом Індюковою Т.В. 09.05.2025 подана відповідь на відзив (а.с. 38-42), в якому зазначено, що відповідачем не надано жодного належного доказу на спростування обставин, що викладені у позовній заяві. Жодних повісток на ім`я позивача не надходило, відповідач не надає жодного доказу, який би підтверджував направлення відповідної повістки на адресу позивача, її повернення/та або вручення. Просив задовольнити позовні вимоги.

Рух справи

Ухвалою судді від 10.04.2025 відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 28).

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.03.2025 № 110, складеного відповідальним виконавець адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , 28.03.2025 о 16.00 гр. ОСОБА_1 згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не прибув за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 № 088 від 04.12.2024 у визначений строк. Про неможливість з`явитись будь-яким зручним способом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 24.12.2024 шляхом взаємодії реєстрів до органу Національної поліції сформовано звернення Е 951764. Таким чином, гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 21-22).

Під час складання протоколу, ОСОБА_1 надав пояснення та поставив підпис, що копію протоколу отримав.

На підставі вказаного протоколу, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 32/8/144 від 28.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

З електронного військово-облікового документа Резерв+ встановлено, що ОСОБА_1 уточнив свої військово-облікові дані вчасно, тобто 05.03.2025. При цьому, зазначив засоби зв`язку: номер телефону. Також зазначено про наявність відстрочки до 08.05.2025 згідно із п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 20).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з вимогами статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, яке саме законодавство про оборону та мобілізаційну підготовку порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності у період особливого стану.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.

Відповідно до вимог частини 10 статті 1Закону України «Про військовийобов`язокі військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з вимогами частини третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Абзацом 2 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, серед іншого, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560) (далі Порядок).

Отже, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП полягає у порушенні Правил військового обліку, зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

Однак, суд не погоджується з висновками про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Слід зазначити, що на сторінці застосунку «Резерв+» Міністерства оборони України (https://reserveplus.mod.gov.ua/) зазначено про те, що «Резерв +» - це мобільний застосунок від Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, у якому можна зручно та швидко оновити персональні дані без відвідування ТЦК, а також джерело інформації про те, які дані є у реєстрі військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг.

Станом на день оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та спірної постанови, ІНФОРМАЦІЯ_2 мав можливість перевірити дані ОСОБА_1 та пересвідчитись у тому числі, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані ОСОБА_1 оновлено, а також він має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 2 ч. 1 ст. 23 до 08.05.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Тобто, ОСОБА_1 вже був на військовому обліку, як військовозобов`язаний, який має відстрочку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та які саме відомості він мав уточнити сторона відповідача не надала.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чине прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явка

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, доказів належного підтвердження оповіщення ОСОБА_1 про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідачем суду не надано. Оскаржувана постанова не містить посилань на докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Тому суд вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин у зазначеній у повістці у ній місце та строк, і він незважаючи на це в приміщення ТЦК не з`явився.

Отже, умисел відповідача на вчинення адміністративного правопорушення не доведений «поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та за недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому постанова № 32/8/144 від 28.03.2025 підлягає скасуванню, провадженню у справі за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закриттю.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

Згідно із ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 10).

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 5 частини 2 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 складає 3028,00 грн. Отже, ставка судового збору за подання даного позову складає 605,60 грн. (3028 грн. х 0,2).

Враховуючи викладене, на користь позивача підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Зайво сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 605,60 грн. підлягає поверненню позивачу з бюджету за окремо поданим клопотанням у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 245, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 32/8/144 від 28.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-3 КУпАП.

Провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-3 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наумова О.С.