Справа № 360/555/25
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/555/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 22.02.2023 по 14.02.2025 відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159;

-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати за час не розрахунку за період з 22.02.2023 по 14.02.2025 відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 24.12.2010 по 21.02.2023 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.02.2025 на картковий рахунок позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 у справі № 360/750/24, яким стягнуто на користь позивача грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 лютого 2023 року по 22 серпня 2023 року в сумі 100615,06 грн, надійшли кошти у сумі 77 423 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо здійснення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.

Відповідач відмовив здійснити компенсацію втрат частини доходів позивача у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, посилаючись на те, що кошторисом військової частини на 2025 рік не передбачено кошторисних призначень на компенсацію втрат частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми, виплачені за рішенням судів.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого послався на те, що позивач проходив дійсну військову службу та наказом начальника загону від 19.02.2023 №78-ос звільнений з військової служби за підпунктом «г «пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням, з 21.02.2023.

Вважаючи, що відповідач станом на день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення не розрахувався з позивачем за всіма видами забезпечення позивач звернувся до суду із позовом щодо стягнення належної на його думку індексації грошового забезпечення. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 360/1450/23 позов задоволено частково.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2024 у справі № 360/1450/23 позивачу 27.06.2024, згідно платіжної інструкції №4800 від 26.06.2024, розрахункового листа від 11.10.24 №787 здійснено перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення у розмірі 61483,76 грн. (військовий збір 936,30 грн).

У зв`язку з перерахунком та виплатою індексації грошового забезпечення у розмірі 61483,76 грн. позивач звернувся до суду із позовом щодо стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.09.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі №360/750/24 позов задоволений частково.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.09.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі №360/750/24 позивачу 14.02.2025, згідно платіжної інструкції №1858 від 13.02.2025, розрахункового листа від 03.04.2025 №392 здійснено нарахування та виплата середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 77473,60 грн (пдфо 18110,71 грн; військовий збір 5030,75 грн).

Відповідач вважає, що розрахувався з позивачем в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій, у період з 24.12.2010 по 21.02.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.12.2010 № 507-ОС ОСОБА_1 з 24 грудня 2010 року зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення та вважати таким, що з 25 грудня 2010 року що приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.02.2023 № 78-ОС позивача, звільненого з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 21 лютого 2023 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 справа № 360/750/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 зобов`язано стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 лютого 2023 року по 22 серпня 2023 року в сумі 100615,06 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

14.02.2025 на картковий рахунок позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 у справі № 360/750/24, яким стягнуто на користь позивача грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 лютого 2023 року по 22 серпня 2023 року в сумі 100615,06 грн, надійшли кошти у сумі 77 423 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо здійснення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.

Відповідач відмовив здійснити компенсацію втрат частини доходів позивача у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, посилаючись на те, що кошторисом військової частини на 2025 рік не передбачено кошторисних призначень на компенсацію втрат частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми, виплачені за рішенням судів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтями 3 та 4 Закону №2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до приписів статті 6 Закону №2050-ІІІ, компенсацію виплачують за рахунок:

- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Пунктом 2 Порядку № 159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

Із наведеного правового регулювання слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, грошового забезпечення.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі №21-518а14, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №681/423/15-а, від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18, від 11.02.2021 у справі № 1540/3742/18.

За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19, Верховний Суд зазначив, що згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14.02.2025 на картковий рахунок позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 у справі № 360/750/24, яким стягнуто на користь позивача грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 лютого 2023 року по 22 серпня 2023 року в сумі 100615,06 грн, надійшли кошти у сумі 77 423 грн.

Слід зазначити, що компенсація, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплачується у разі порушення строків виплати доходу (у тому числі грошового забезпечення), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті протиправної не виплати належного грошового забезпечення, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20 лютого 2018 року по справі № 336/4675/17, від 05 жовтня 2018 року по справі № 162/787/16-а.

Отже, у межах спірних правовідносин позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 22 лютого 2023 року по 22 серпня 2023 року.

Щодо позовних вимог про одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, суд зазначає.

Відповідно до пункту 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок № 44), цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби (абзац перший пункту 2 Порядку № 44).

За приписами пунктів 3, 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб». Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5 Порядку № 44).

За визначенням вищезазначених положень Порядку № 44 можна дійти висновку, що військовослужбовцям виплачується грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

У справі, що розглядається, суд вирішив питання щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, яка не входить до складу грошового забезпечення, не є грошовою винагородою та іншою виплатою, яку позивач набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Обов`язок з виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у відповідача виник не у зв`язку із виконанням позивачем обов`язків під час проходження служби, як це передбачено пунктом 1 Порядку № 44, а саме через протиправну поведінку відповідача, що пов`язана з несвоєчасною виплатою сум грошового забезпечення за період з 22.02.2023 по 22.08.2023.

В постанові від 19 травня 2022 року у справі № 520/11620/2020 (пункт 20) Верховний Суд дійшов висновку, що «оскільки виплата середнього заробітку за рішенням суду за час затримки виплати грошової компенсації за неотримане речове майно та грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій не входить до складу грошового забезпечення, відтак відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу».

Суд зауважує, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати, як і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, не є складовою грошового забезпечення, а є компенсаторною виплатою.

Таким чином, у задоволенні вимог про виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати і грошового забезпечення за період з 22.02.2023 по 22.08.2023 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 належить відмовити.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно із пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: Луганська область, Білокуракинський район, с. Луб`янка) до Військової частини НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за час не розрахунку за період з 22.02.2023 по 22.08.2023, виплаченої 14.02.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 у справі № 360/750/24.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 22.02.2023 року по 22.08.2023, виплаченої 14.02.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 у справі № 360/750/24.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова