Справа № 340/672/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/672/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

31.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточненій, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягає у ненаданні відповіді на мою, ОСОБА_1 , мотивовану заяву від 28 жовтня 2024 року, яка отримана ІНФОРМАЦІЯ_4 14 листопада 2024 року щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання мене, ОСОБА_1 , непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку, у строки визначені ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", а саме у термін не більше одного місяця від дня надходження заяви, тобто 14 грудня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягає у невнесенні до Єдиного державною реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання мене, ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення мене з військового обліку згідно моєї, ОСОБА_1 , мотивованої заяви від 28 жовтня 2024 року, яка отримана ІНФОРМАЦІЯ_4 14 листопада 2024 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути мою, ОСОБА_1 , заяву від 28 жовтня 2024 року по суті, яка отримана ІНФОРМАЦІЯ_4 14 листопада 2024 року та внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання мене, ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення мене з військового обліку.

Суддя ухвалою від 17.02.2025 залишила без руху позовну заяву та встановила десятиденний строк для усунення її недоліків. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді від 04.03.2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлений строк для подання заяв по суті справи. У ІНФОРМАЦІЯ_5 витребувані докази.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року судом залучено до участі у справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Позивачем подана уточнена позовна заява від 11.04.2025 року, у якій позовні вимоги викладені у такій редакції (а.с.76-90):

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягає у ненаданні відповіді на мою, ОСОБА_1 , мотивовану заяву від 28 жовтня 2024 року, яка отримана ІНФОРМАЦІЯ_4 14 листопада 2024 року щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання мене, ОСОБА_1 , непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку, у строки визначені ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", а саме у термін не більше одного місяця від дня надходження заяви, тобто 14 грудня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у ненаданні відповіді та у ненаправлені всіх необхідних документів, а саме: витягу з обліково-алфавітної книги призовників 1993 року народження ІНФОРМАЦІЯ_7 про виключення з військового обліку на запит ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка розпочалась з дати отримання ІНФОРМАЦІЯ_6 запиту ІНФОРМАЦІЯ_3 і триває до цього часу.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути мою, ОСОБА_1 , заяву від 28 жовтня 2024 року по суті, яка отримана ІНФОРМАЦІЯ_4 14 листопада 2024 року та внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання мене, ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення мене з військового обліку.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 у 2015 році, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_7 №1/147 від 27.11.2015 року визнаний непридатним до військової служби та виключенням з військового обліку. Після оновлення даних, у додатку ''Резерв+'' побачив, що має статус не на обліку, проте має бути запис про виключення з військової служби. У зв`язку із вказаним, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про актуалізацію персональних даних в реєстрі ''Резерв+'', яка була отримана 14.11.2024 року. Проте, до часу звернення до суду, відповіді на відповідну заяви не надходило. На переконання позивача, такі дії відповідачів, що полягають у не виключенні його з військового обліку, є протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

ІНФОРМАЦІЯ_8 поданий відзив на позов, у якому повідомлено суду, що звернення ОСОБА_1 від 28.10.2024 року не було адресовано ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідно до трекінгу поштового відправлення № 662 - звернення направлено ІНФОРМАЦІЯ_10 . ІНФОРМАЦІЯ_11 не отримував звернення позивача від 28.10.2024 року. На виконання ухвали суду ІНФОРМАЦІЯ_5 надав інформацію щодо начебто направлення запиту до ІНФОРМАЦІЯ_2 про витребування інформації щодо позивача. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_8 не отримував жодних запитів від ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно громадянина ОСОБА_1 (а.с.64-75).

ІНФОРМАЦІЯ_12 також надав відзив на позов, у якому зазначено про те, що заява ОСОБА_1 від 28.10.2024 року щодо прохання виключення його з військового обліку була розглянута та надана відповідь із дотриманням строків, визначених Законом України ''Про звернення громадян'', яку було направлено звичайним листом через Укрпошту на зазначену позивачем адресу. За даними з ЄДРПВР АІТС ''Оберіг'', станом на 10.04.2025 року ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в жодному ТЦК та СП, інформація про взяття на військовий облік відсутня (а.с.112-130).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , (надалі позивач) згідно інформації в реєстрі ''Оберіг'' не перебуває на обліку (а.с.10).

Позивач направив запит на отримання інформації від 28.10.2024 року, адресований ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.11-12).

Вказаний запит направлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресом смт. Вільшанка та отриманий цим органом (а.с.13-14).

Крім того, ОСОБА_1 звернувся із заявою-зверненням від 28.10.2024 року до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.96-100).

04.12.2024 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 надана відповідь №4/4/0546 на ім`я ОСОБА_1 про направлення до ІНФОРМАЦІЯ_14 звернення про надання витягу з обліково-алфавітної книги призовників 1993 року ІНФОРМАЦІЯ_15 про виключення з військового обліку з зазначенням дати та номеру протоколу призовної комісії. У зв`язку із ненадходженням інформації не можливо внести відповідні зміни. Стосовно уточнення інформації щодо військового обліку, а також вказано, що для оновлення даних необхідно звернутись, маючи військово-обліковий документ (а.с.124).

Отже, наявність чи відсутність протиправної бездіяльності щодо ненадання відповідей є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України ''Про правовий режим воєнного стану'' постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та наразі триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII ''Про військовий обов`язок і військову службу'' (далі Закон №2232-XII).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави є військовозобов`язаними (ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII).

Згідно із частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Пунктом 11 статті 38 Закону №2232-XII визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Аналогічні норми містяться і в Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (надалі - Порядок №1487, у редакції чинній станом на день звернення із заявами), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, зокрема, щодо керівництва військовим обліком військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, здійснення контролю за його станом, забезпечення адміністрування, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства, покладено на відповідні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, згідно із Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 23.02.2022 №154.

Відповідно до Порядку №1487 військовий облік полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо:

фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками;

здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;

подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (п. 20 Положення).

Відповідно до статті 1 Закону від 16.03.2016 №1951-VІІІ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі №1951-VІІІ) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

У відповідності до частини 8 статті 5 Закону №1951-VІІІ органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону №1951-VІІІ до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до положень статті 7 Закону №1951-VІІІ відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку є персональними даними військовозоб`язаного, що вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру.

Положеннями статті 8 Закону №1951-VІІІ визначено, що до службових даних військовозобов`язаного, зокрема, належать відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи).

Суд зауважує, що зазначені відомості відображаються у військово-обліковому документі в електронній формі. Вказане відображено у п. 8 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559.

Суд наголошує, що пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №1951-VІІІ встановлено, що ведення Реєстру включає внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним.

При цьому, суд зазначає, що позивач посилається на його дані як призовника, водночас, станом на день звернення ним із заявами, позивач вже не є призовником.

Частиною 3 статті 14 Закону №1951-VІІІ визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Суд зауважує, що відповідно до Переліку інформації, яка зазначається в облікових записах списку персонального військового обліку військовозобов`язаних та резервістів рядового, сержантського та старшинського складу Порядку №1487 обов`язковою інформацією є висновок військово-лікарської комісії, графа та пункт відповідного наказу (графа 15).

Пунктом 4 Порядку №559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін у паперовій формі повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Так, позивача наголошує, що він звернувся до із заявою про внесення актуальних відомостей щодо нього у зв`язку із необхідністю внесення до Реєстру даних про статус його придатності до військової служби на підставі відомостей в обліково-послужній картці, оскільки відповідно до відомостей, що містяться в електронному додатку "Резерв+", який сформований, відомості про зняття позивача з військового обліку відсутні. Водночас, статус громадянина в графі «категорія обліку» відображено, як "не на обліку", що, на думку позивача, не відповідає дійсності, оскільки за його баченням має бути інформація про зняття його з обліку.

Суд з цього приводу зазначає, що відповідно до копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27.11.2015 року №/147 ОСОБА_1 з 06.10.2015 виключений з військового обліку. ОСОБА_1 станом на 2015 рік було 22 роки, тобто вказане питання вирішувалась стосовно призовника. При цьому, самої довідки ВЛК у матеріалах справи не має.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Положення №402) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Наразі, після введення воєнного стану в Україні, підзаконні правові акти, які регулювали питання військового обліку, а також внесення даних до військово-облікових даних змінені. А тому, громадяни України, які до внесення змін у законодавство про військовий обов`язок і військову службу (до 04.05.2024) були визнані обмежено придатними до військової служби або взагалі не придатним до військової служби як у мирний так і у воєнний стан, підлягають повторному медичному огляду після набрання чинності Законом №3621.

Окрім цього, згідно з п. 3.8 глави 3 розділу ІІ Наказу №402, постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Таким чином, військовозобов`язаним потрібно щорічно оновлювати медичну інформацію.

З цього приводу суд бере до уваги, що медичне обстеження позивача проводилося більше 10 років тому, а відтак результати досліджень є неактуальними та не можуть свідчити про реальний стан здоров`я позивача. Тому для вирішення питання перебування позивача на військовому обліку необхідний дійсний висновок військово-лікарської комісії.

Отже, аналіз вказаних вище норм права дає підстави стверджувати, що відомості з обліково-послужної картки позивача не є належними та не створюють юридичних наслідків у розрізі наявності підстав для актуалізації даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, судом враховано, що у відповідача взагалі відсутні відомості як перебування позивача на військовому обліку так і щодо медичного огляду позивача.

Окрім того, суд бере уваги те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповіді на заяву позивача повідомив позивача про необхідність прибуття до ТЦК та СП для уточнення усіх даних, що у свою чергу, спрямовано на належне документальне оформлення військово-облікових документів та визначення придатності/непридатності особи у відповідності до вимог Закону України від 21.03.2024 №3621-IX, яким, у тому числі, фактично скасовано такий статус як "обмежено дієздатний у воєнний час".

З огляду на викладене, зважаючи на мету та завдання військового обліку, суд дійшов до висновку про відсутність у відповідачів правових підстав для внесення даних в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що позивач має на меті внесення інформації про його стан здоров`я до обліковий даних реєстру "Оберіг+", які мають бути актуальними, а не тими, які були 10 років тому.

Водночас, стосовно позовних вимог спрямованих до ІНФОРМАЦІЯ_5 (надалі відповідач 1), суд зазначає наступне.

Позивач просив суд визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 у ненаданні відповіді на його заяву від 28.10.2024 року.

Відповідач-1 надав відповідь на заяву позивача, що підтверджується копією листа (а.с.124) та відповідно доказами її направлення журналом реєстрації вихідних документів ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.12.2024 року (а.с.125-127). Відповідь відповідачем-1 була направлена простою кореспонденцією, при цьому факт не отримання поштою такої відповіді не можу залежати від наявності протиправної бездіяльності відповідача-1.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем-1 розглянута заява позивача від 28.10.2024 року та листом від 04.12.2024 направлена відповідь. Відповідь направлена за вказаною позивачем адресом, що підтверджується журналом реєстрацій вихідної кореспонденції.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 15 Закону України ''Про звернення громадян'' органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 15 зазначеного закону відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, відповідач-1 протягом 30 днів виконав свій обов`язок щодо розгляду заяви позивача, за результатом якого повідомив позивача про необхідність вчинення певних дій, у цьому контексті порушення права позивача не допущено.

За такого правового регулювання судом не встановлено порушення чинного законодавства України в діях відповідача, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи позивача про неотримання ним відповіді не можуть бути підставою для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача.

Так, з огляду на предмет спору бездіяльність щодо не надання відповіді на заяву позивача, суд зазначає про те, що аргументи, на які посилався позивач, суд не приймає до уваги, оскільки їх наявність не спростовує факту розгляду відповідачем заяви позивача. А тому, у задоволенні позові в цій частині слід відмовити.

Позивач також просив суд визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_14 (надалі відповідач 2) у ненаданні відповіді та у не направленні витягу з обліково-алфавітної книги призовників 1993 року.

З приводу цієї вимоги, суд зазначає, що позивач не надав доказів направлення заяви від 28.10.2024 року (а.с.12) до ІНФОРМАЦІЯ_14 , оскільки така заява позивачем була направлена не до ІНФОРМАЦІЯ_14 , а до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Відповідач-2 у відзиві на позов спростовує факт отримання ним для розгляду заяву позивача від 28.10.2024 року.

На виконання ухвали суду ІНФОРМАЦІЯ_5 надав інформацію щодо начебто направлення запиту до ІНФОРМАЦІЯ_14 про витребування інформації щодо позивача. Водночас, вказані доводи спростовані самим ІНФОРМАЦІЯ_5 , який у відповіді від 14.04.2025 року повідомив про те, що запит щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_16 було помилково направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не до ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Згідно з частинами 1 і 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі №607/6865/18, від 11 червня 2019 року у справі №917/1338/18, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відповідач-2, станом на день звернення позивача до суду не отримував заяву позивача, що свідчить про відсутність спору на день звернення до суду, у свою чергу, взагалі виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Враховуючи вищезазначене, суд констатує про відсутність порушеного права позивача в частині позовних вимог, спрямованих до ІНФОРМАЦІЯ_17 , а тому у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із заявлених позовних вимог та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі діяв на підставі закону, тобто протиправність дій чи то бездіяльність не знайшла свого підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ;) та ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК