Справа № 640/37899/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Справа № 640/37899/21 провадження №ЗП/280/351/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАКРОХІМ» (Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІЗ АГРОІНВЕСТ») (01014, м. Київ, вул. Верхня, буд. 3-5; )

до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А; )

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАКРОХІМ» (далі позивач, ТОВ «ТД «МАКРОХІМ») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби (далі відповідач, Митниця), в якому просить визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00623 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/200083/1 від 04.09.2021.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивач на підставі зовнішньоекономічного договору здійснив поставку в Україну товару, митну вартість якого визначено за першим методом за ціною договору. Позивач вважає, що ним виконані усі умови, визначені Митний кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України), для підтвердження заявленої митної вартість товару, а висновки Митниці про наявність розбіжностей у поданих документах є необґрунтованими. Враховуючи зазначене, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Огурцов О.П.) від 12.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі; встановлено строки подання заяв по суті справи.

02.02.2022 відповідачем подано відзив (вх.№03-14/16581/22 від 02.02.2022), в якому зазначено, що документи, подані позивачем до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому митна вартість визначена із застосуванням резервного методу. З огляду на вищевикладене просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

08.02.2022 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№03-14/19983/22 від 08.02.2022), за змістом якої заперечує проти доводів відповідача, вважає, що подані ним відповідачу при митному оформленні документи є належними та достатніми для підтвердження і визначення митної вартості товару, відповідно, висновки митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) у кожній із п`яти партій товару, позивач вважає необґрунтованими, а застосування резервного методу неправомірним. Вказує, що внаслідок видання відповідачем оспорюваної картки та рішення порушено права, свободи та інтереси позивача, оскільки позивач був вимушений сплатити гарантійні платежі відповідно до розділу Х МК України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 МК України. Це порушує право і інтерес позивача вільно на власний розсуд розпоряджатись власними грошовими коштами. Внаслідок виконання оскаржуваних карток і рішень позивач при митному оформленні вимушено поніс надлишкові витрати. Це призвело до виведення частини обігових коштів позивача з під його контролю, що протиправно зменшило обсяг коштів позивача, доступних для його володіння і користування. Внаслідок збільшення митної вартості товарів і як наслідок - збільшення сплачуваного ПДВ, собівартість товару (цієї і усіх наступних партій) для позивача зростає. Це порушує право і інтерес позивача на отримання найбільш можливого законного прибутку.

19.08.2022 та 02.12.2022 представником позивача подано клопотання про прискорення розгляду справи.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-ІХ Окружним адміністративним судом міста Києва надіслано дану справу до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку №399, Київським окружним адміністративним судом передано справу №640/37899/21 до Запорізькому окружному адміністративному суду (п.№8575 Додатку 3 до Порядку №399, електронний ресурс: https://court.gov.ua/gromadjanam/perelik_rozpodil/).

03.03.2025 справа №640/37899/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду, після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного в порядку Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Семененко Марині Олександрівні.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, розпочато спочатку судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

09.04.2025 до суду надійшла заява від представника позивача, якою повідомлено суд, що рішенням загальних зборів ТОВ «ТД МАКРОХІМ» від 22.05.2024 № 32 змінено найменування товариства у зв`язку із виробничою необхідністю з Товариства з обмежено відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАКРОХІМ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «БРІЗ АГРОІНВЕСТ».

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

14.08.2020 між позивачем (Покупець) та компанією «KLYOMO COMPANY LIMITED» (Китай) (Продавець) укладено контракт № THMXKCL140820 (далі - Контракт). Предметом Контракту є зобов`язання продавця продати і поставити товар, назва кількість та ціни на які наведено у Інвойсі, покупець зобов`язується оплати та прийняти товар на умовах викладених у Контракті. Товар поставляється на умовах згідно з Інкотермс-2000, які обумовлено в інвойсах на окрему партію товару.

Продавцем виписано рахунок-фактуру (інвойс) №06281162 від 28.06.2021 на оплату товару фумарової кислоти (fumaric acid) на загальну суму 7 950,00 дол.США.

Для здійснення митного оформлення товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) № UA 500500/2021/210196 від 30.08.2021, в якій заявлено до митного оформлення товар: «Кислоти ациклічні полікарбонові. Фумарова кислота (fumaric acid) 10000 кг. У вигляді білого порошку. CAS №110-17-8. В міст основної речовини 99,9% згідно сертифікату аналізу. Дата виробництва: 17.05.2021р. Кінцевий термін придатності: 16.05.2023р. Використовується в харчовій промисловості як регулятор кислотності та консервант. Виробник: "KLYOMO COMPANY LIMITED. Торгівельна марка: немає даних. Країна виробництва CNВивантажено 400 місць (мішки по 25 кг) з контейнера UACU4138720 (частина)».

Митна вартість товарів визначена за першим методом (за ціною контракту).

Разом із митною декларацією позивачем надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): пакувальний лист б/н від 28.06.2021; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №06281162 від 28.06.2021, коносамент (Bill of lading) HLCUSHA210635074 від 28.06.2021; декларація про походження товару № 06281162 від 28.06.2021; електронне повідомлення для вивезення з митного складу товарів, розміщених на митному складі 40/442 від 30.08.2021; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 15.06.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) № THMXKCL140820 від 14.08.2020; договір про надання послуг митного брокера №УБ-9/19-ВХ від 10.09.2019; сертифікат аналізу б/н від 28.06.2021; копія митної декларації країни відправлення №02369160 від 23.06.2021.

Відповідач 30.08.2021 надіслав декларанту електронне повідомлення, в якому вказано, що подані декларантом документи містять наступні розбіжності:

1) У інвойсі від 28.06.2021 № 06281162 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт № THMXKCL140820 від 14.08.2020, що не дає змогу їх співвіднести з даною поставкою товару.

2) Згідно п.4.1. зовнішньоекономічного договору (контракту) № THMXKCL140820 від 14.08.2020 можлива передоплата про що зазначається у проформі - інвойсі, але проформа - інвойс відсутня у наданих разом з митною декларацією до митного оформлення документах.

3) У копії митної декларації країни відправлення № 02369160 від 23.06.2021 зазначені умови поставка - CFR. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.

Відповідно до п.3 ст.53 МК України, Митниця поставила декларанту вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; - копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

Також зазначено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

02.09.2021 позивач надав відповідь на повідомлення Митниці, в якому навів свої аргументи щодо незгоди з посиланнями Митниці на виявлені розбіжності, а також додатково подав копію проформи - інвойсу від 13.05.2021 №06281162 та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями рішення від ДП «Укрпромзовнішексертиза» №1696 від 30.08.2021.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, відповідач надіслав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00623 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/200083/1 від 04.09.2021

В обґрунтування прийнятого рішення вказано, що подані декларантом документи містять наступні розбіжності:

1) У інвойсі від 28.06.2021 № 06281162 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт № THMXKCL140820 від 14.08.2020, що не дає змогу їх співвіднести з даною поставкою товару.

2) Згідно п.4.1. зовнішньоекономічного договору (контракту) № THMXKCL140820 від 14.08.2020 можлива передоплата, про що зазначається у проформі - інвойсі, але проформа - інвойс відсутня у наданих разом з митною декларацією до митного оформлення документах.

3) У копії митної декларації країни відправлення № 02369160 від 23.06.2021 зазначені умови поставка - CFR. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.

Крім того, вказано, що 03.09.2021 електронним повідомленням декларантом було надіслане повідомлення з висновком ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 30.08.2021 № 1696, але інші документи не надано та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були, та декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України.

Також зазначено, що за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості по товару №1 є більшим - МД від 16.01.2021 № UA500020/2021/001513, МД від 01.02.2021 № UA500500/2021/003985, що становить 1,35 дол. США за кг. (ніж заявлено декларантом 0,795 дол. США за кг.).

Товар випущено у вільний обіг на підставі МД № UA500500/2021/211163 від 04.09.2021 відповідно до розділу Х МК України.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

За правилами ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 02.07.2019 (справа №804/1416/16), від 30.07.2018 (справа №804/16582/14), від 05.06.2018 (справа №804/475/16), від 02.06.2022 (справа № 460/2674/20) тощо.

Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Судом встановлено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих для підтвердження митної вартості товарів декларантом, митним органом вказав, що у інвойсі від 28.06.2021 № 06281162 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт № THMXKCL140820 від 14.08.2020, що не дає змогу їх співвіднести з даною партією товару.

Водночас, суд вважає, що факт не зазначення в інвойсі посилання на зовнішньоекономічний контракт не є «розбіжністю» та жодним чином не впливає на митну вартість товару, її числові показники, а тому не є ані окремою, ані достатньою підставою для митного органу не приймати документи для підтвердження митної вартості товару за ціною контракту або ж зазначати такі відомості як підставу для коригування митної вартості.

Крім того, інші надані документи у повній мірі конкретизують поставку. Зокрема, інвойс від 28.06.2021 № 06281162 містить найменування продавця та покупця, порт завантаження/вивантаження, найменування товарних позицій, їх кількість, ціну, загальну вартість поставки, що відповідає інформації, наведеній у прас-листі виробника товару б/н від 15.06.2021, пакувальному листі, який містить посилання на інвойс від 28.06.2021 №06281162.

Окрім цього позивачем надано висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 30.08.2021 року № 1696, згідно з яким вбачається, що згідно з Комерційним Інвойсом № 06281162 від 28.06.2021 р. до контракту № THMXKCL140820 від 14.08.2020 р. предметом імпорту є фумарова кислота (Fumaric acid), країна виробництва Китай, за ціно 795,00 дол. США/т, на умовах поставки CFR - Одеса, Україна. Враховуючи дані спеціалізованих торговельних майданчиків, мережі інтернет, аналіз цінової інформації виробників та постачальників відповідної продукції, можна вважати, що рівень ціни на фумарову кислоту (Fumaric acid), країна виробництва Китай, а саме 795,00 дол. США/т, на умовах поставки CFR - Одеса, Україна, що імпортуються згідно з Комерційним Інвойсом № 06281162 від 28.06.2021 р. до контракту № THMXKCL140820 від 14.08.2020 р., відповідає поточній кон`юнктурі ринку.

Враховуючи відповідність супровідним документам та іншим наданим документам всіх зазначених в інвойсі та митній декларації даних та числових значень щодо Товару, які були надані разом із митною декларацією, можна дійти висновку, що відсутність посилання в інвойсі на зовнішньоекономічний контракт не є доказом недостовірності інформації щодо заявленої митної вартості товару та не заважає ідентифікувати поставку товару за іншими даними, які містяться в інвойсі.

Суд також критично оцінює доводи митниці про те, що згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) № THMXKCL140820 від 14 серпня 2020 року можлива передоплата, про що зазначається у проформі - інвойсі, але проформа - інвойс відсутня у наданих разом з митною декларацією до митного оформлення документах, оскільки така "розбіжність" не стосується числових показників митної вартості та не перешкоджає Митниці перевірити заявлену митну вартість товару.

Крім того, суд наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду (для прикладу, постанови від 13 серпня 2020 року у справі № 815/3451/16, від 21 квітня 2021 року у справі №815/3558/16) умови оплати товару не є ціноутворюючим фактором, що дозволяє дійти висновку про безпідставність відповідних посилань Митниці.

Щодо посилань Митниці на те, що в копії митної декларації країни відправлення №02369160 від 23.06.2021 зазначені умови поставка - CFR, проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, суд зазначає, що доводи відповідача щодо впливу вказаних розбіжностей на можливість визначення митної вартості товарів є неспроможними, оскільки відповідно до ч.2 ст.53 МК України вказаний документ не відноситься до документів, що підтверджують числові значення митної вартості, а лише може вимагатись та досліджуватись (за наявності) митним органом додатково у разі, якщо документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України мають розбіжності, ознаки підробки або не містять всієї інформації. При цьому, посилаючись на виявлені недоліки у митній декларації країни відправлення, відповідач не наводить жодних розбіжностей у документах, передбачених ч.2 ст.53 МК України, які могли бути усунені після дослідження її змісту.

Також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Оскільки причини відмови, викладені в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів, така картка також має протиправний характер та підлягає скасуванню.

У постанові від 23.07.2021 у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив, що оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, і з цих підстав дійшов висновку, що вимога про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/200083/1 від 04.09.2021 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00623 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн, які з урахуванням ч.1 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з положеннями абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX, судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/200083/1 від 04 вересня 2021 року, прийняте Одеською митницею, як відокремленим підзозділом Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00623, складену Одеською митницею, як відокремленим підзозділом Державної митної служби України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІЗ АГРОІНВЕСТ» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАКРОХІМ» (Товариство з обмеженою відповідальністю «БРІЗ АГРОІНВЕСТ»), місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Верхня, буд. 3-5; .

Відповідач Одеська митниця, як відокремлений підрозділ Держмитслужби, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А; .

Повне судове рішення складено 13.05.2025.

Суддя М.О. Семененко