Справа № 520/24768/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р. № 520/24768/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" (, вул. Мала Гончарівська, буд. 28/30, м. Харків, 61052) до Вінницької митниці Державної митної служби України (, вул. Лебединського, буд. 17, м. Вінниця, 21034) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000234/2 від 12.08.2024 р.;

- визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/001046 до рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000234/2 від 12.08.2024 р.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що між ТОВ «Мега Пак ЛТД» як покупцем та Asia Pack Inter Trade Limited (Гонконг) як продавцем був укладений Контракт № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р.

Відповідно до п. 1.1. вказаного контракту передбачалась поставка товару, поліпропіленового полотна тканинного, виробництва Shree Nilkanth Polytex (Республіка Індія).

Згідно з п. 3.5. вказаного контракту передбачалась поставка товару на умовах FOB «Інкотермс» в редакції 2010 р., що означає «Free on board», тобто із покладанням всіх можливих витрат, пов`язаних із доставкою товару на борт, на продавця.

Протягом 2021-2023 р. р. умови вказаного контракту змінювались п`ятьма доповненнями до нього: доповненням № 1 було розширено предмет поставки та змінено умови поставки, які з цього моменту визначаються у специфікаціях та інвойсах; доповненням № 2 було розширено валюти договірних платежів, змінено реквізити сторін; доповненням № 3 було врегульовано питання заборгованості за договором; доповненням № 4 був продовжений термін дії договору; доповненням № 5 було розширено предмет поставки.

16.04.2024 р. до вказаного контракту була підписана специфікація № 38 на поставку товарів, митна вартість яких була скорегована оскаржуваним рішенням.

Відповідно до умов вказаної специфікації передбачалась поставка товару (поліпропіленових тканних мішків згідно з номенклатурою з ціною 1,653 долари США за 1 кг на умовах CIF (м. Констанца, Румунія) «Інкотермс» в редакції 2010 р., що означає «Cost, Insurance and Freight», тобто із наданням товару в митному режимі експорту у порту відправлення. При цій умові поставки продавець вважається таким, що здійснив постачання, коли товар фактично поміщений на борт судна (перейшов через поручні судна) в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики втрати чи ушкодження товару несе покупець.

Станом на момент поставки товару оплата замовленої партії товару не здійснювалась, оскільки між покупцем та продавцем було досягнуто фактичної домовленості щодо післясплати товару у зв`язку із тривалими діловими відносинами.

Закупівля продавцем товару для здійснення поставки за вказаною специфікацією підтверджується наступними документами: прайс-лист компанії Shree Nilkanth Polytex № SPP/10/2021-08 від 15.04.2024 р.; інвойс (комерційний) компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р.; калькуляція виробництва компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р. до інвойсу № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р.; сертифікат якості на товар № QC/03 від 09.06.2024 р. до інвойсу № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р.; виробнича ліцензія компанії Shree Nilkanth Polytex від 12.05.2018 р.

Перевезення товару морем з Республіки Індія до Румунії підтверджується наступними документами: митна (експортна) декларація № SB1411 від 01.06.2024 р.; сертифікат походження № 0 від 03.06.2024 р.; інвойс № MP-0617/1552 від 17.06.2024 р.; пакувальний лист № MP-0617/1552 від 17.06.2024 р.; сертифікат страхування № C002221852 від 07.06.2024 р.; коносамент № 239787683.

Перевезення товару сушею з Румунії до України підтверджується наступними документами: договір транспортного експедирування № UM-HT 050821-01 від 05.08.2021 р.; заявка надання транспортно-експедиторських послуг № 02-08 від 02.08.2024 р. до договору транспортного експедирування № UM-HT 050821-01 від 05.08.2021 р.; рахунок на оплату № 941 від 09.08.2024 р.; довідка про витрати з доставки вантажу № 09/08-02 від 09.08.2024 р.

Для розмитнення товару була подана митна декларація № 24UA68U8. Разом із вказаною митною декларацією були подані наступні документи: Сертифікат якості на товар № QC/03 від 09.06.2024 р. до інвойсу № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р.; Інвойс № MP-0617/1552 від 17.06.2024 р., Пакувальний лист № MP-0617/1552 від 17.06.2024 р., Коносамент № 239787683, CMR № 742 від 06.08.2024 р. (міжнародна автомобільна накладна від субперевізника, що залучався транспортно-експедиційною компанією), Транзитна декларація № 24ROCT1900A23874L9 від 08.08.2024 р. (від субперевізника, що залучався транспортно-експедиційною компанією), Сертифікат походження № 0 від 03.06.2024 р., Рахунок на оплату № 941 від 09.08.2024 р. до договору транспортного експедирування № UM-HT 050821-01 від 05.08.2021 р., Довідка про витрати з доставки вантажу № 09/08-02 від 09.08.2024 р. до договору транспортного експедирування № UM-HT 050821-01 від 05.08.2021 р., Прайс-лист компанії Shree Nilkanth Polytex № SPP/10/2021-08 від 15.04.2024 р., Висновок Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» про ринкову вартість товару № 1541 від 08.08.2024 р., Дайджест Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» цін товарів на світових ринках № 247 (за період з 01.04.2024 р. по 15.04.2024 р.), Калькуляція виробництва 30/05/24, Калькуляція виробництва компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р. до інвойсу № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р., 3022 Інвойс вироб.№SNP/014/2024-25 30/05/24, Інвойс (комерційний) компанії Shree Nilkanth Polytex № SNP/014/2024-25 від 30.05.2024 р., Сертифікат страхування № C002221852 від 07.06.2024 р., Контракт № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р., Специф. №38 16/04/24, Специфікація № 38 від 16.04.2024 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р., Доповнення № 4 від 29.12.2022 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р., Доповнення № 5 від 24.01.2023 р. до контракту № МР61-0311-55 від 11.03.2019 р., Договір доручення № 379 від 27.04.2023 р., Договір перевезення вантажів у контейнерах № 0106/24 від 01.06.2024 р. (від субперевізника, що залучався транспортною експедиційною компанією), Договір транспортного експедирування № UM-HT 050821-01 від 05.08.2021 р., Заявка №02-08 02/08/24, Заявка надання транспортно-експедиторських послуг № 02-08 від 02.08.2024 р. до договору транспортного експедирування № UM-HT 050821-01 від 05.08.2021 р., Договір на перевезення вантажів у контейнерах № 3160923 від 26.09.2022 р. (від субперевізника, що залучався транспортною експедиційною компанією, Витяг ЄДРЮОФОПГФ 12/03/20, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Мега Пак ЛТД», скріншот про компанію 10/06/20, Знімок екрану з головної сторінки веб-сайту ТОВ «Мега Пак ЛТД», Вироб.ліцензія SHREE NILKANTH POLYTEX 12/05/18, Виробнича ліцензія від 12.05.2018 р., Лист №15/07-1 15/07/23, Лист ТОВ «Мега Пак ЛТД» № 15/07-1 від 15.07.2023 р., лист 12/08/24, Лист ТОВ «Мега Пак ЛТД» від 12.08.2024 р., лист2 12/08/24, Лист ТОВ «Мега Пак ЛТД» № 2 від 12.08.2024 р., Митна (експортна) декларація № SB1411 від 01.06.2024 р.

Під час виконання митних процедур відповідачем було надіслано запит від 12.08.2024 р. про надання документів, , що відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують заявлену митну вартість товарів, а саме: 1) декларація митної вартості , що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу , та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

Крім того, контролюючим органом 12.08.2024 надіслано запит, в якому зазначено, що у відповідності до ч.3 ст.53 МКУ, оскільки надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та містять розбіжності, а саме ціна товару у МД країни відправлення відрізняється від вартості товару згідно рахунку-фактури та МД, а також у калькуляції виробництва відсутня інформація щодо одного з задекларованих товарів, а саме мішків розміром 50Х90. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Інші документи за власним бажанням декларанта.

На вказані запити позивачем надано відповідь № 12/08-1 від 12.08.2024 р., якою повідомлено відповідача, що декларантом надані усі наявні документи.

Відповідачем було прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000234/2 від 12.08.2024 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/001046.

Позивач не погодившись із прийнятими відповідачем рішенням та карткою відмови, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідач посилався на те, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 11.03.2019 № MP61-0311-55 та доповнення до нього, рахунок-фактура (інвойс) від 17.06.2024 № MP-0617/1552, коносамент від 05.06.2024 № 239787683, комерційна пропозиція (PRICE OFFER) від 15.04.2024 № SPP/10/2021-08, митна декларація країни відправлення від 01.06.2024 №SB1411 та інші документи, зазначені в гр.44 ЕМД. Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу України (далі - МКУ) визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МКУ). Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. За результатами виконання митних формальностей за МД встановлено, що надані документи, що відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності, а саме: 1) згідно поданого до митного оформлення коносаменту від 05.06.2024 №239787683 дата завантаження товару на борт судна зазначена 05.06.2024, його видачі зазначена 05.06.2024, а інвойс № MP-0617/1552 виставлений 17.06.2024, що не є логічним та викликає сумнів; 2) комерційна пропозиція (PRICE OFFER) від 15.04.2024 № SPP/10/2021-08 видана на умовах FOB Mundra (India), а інвойс від 17.06.2024 № MP-0617/1552 на умовах CIF Constanta (Romania); 3) наданий висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 1541 від 08.08.2024 не є достовірним підтвердженням заявленої декларантом митної вартості оцінюваного товару, оскільки не відповідає вимогам Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності. При цьому, зазначений висновок носить лише консультаційний та довідковий характер. Отже надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, декларанту були надіслані вимоги щодо надання додаткових документів, які зазначені в ст.53 МКУ. Листом від 12.08.2024 декларант повідомив, які документи було надано, та відмовився від надання додаткових документів. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відповідно до п.1 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 17.06.2024 № UA401020/2024/032589, за якою оформлено цим самим імпортером за резервним методом ідентичний товар «Мішки пакувальні…» та складає 2,56 дол. США/кг. В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п. 3 ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ.

Так, відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на те, що надані позивачем документи містять розбіжності.

Судом з матеріалів справи встановлено, що товар перевозився за схемою «море-суша-суша» за маршрутом «Індія-Румунія-Україна». Перед видачою коносаменту (тобто товаророзпорядчого документу, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу) відповідний товар має пройти відповідне митне оформлення (у даному випадку, за законодавством Республіки Індія). Іноземний митний орган підтверджує правильність виконання митних процедур шляхом видачі митної (експортної) декларації і тільки після цього морський перевізник може прийняти відповідний товар та видати коносамент.

З коносаменту № 239787683 убачається, що товар фактично був завантажений на борт 05.06.2024 р., сам коносамент був виданий цього ж дня, 05.06.2024 р., що не створює будь-яких логічних суперечностей.

Разом з тим, позивач в адміністративному позові посилається на те, що дата оформлення інвойсу № MP-0617/1552 від 17.06.2024 р. обумовлена тим, що товар поставлявся позивачеві на умові післясплати. При цьому, вага товару, зазначеного у коносаменті, його номенклатура, у повному обсязі відповідають інформації, що зазначена у супровідних документах на товар, зокрема у пакувальному листі № MP-0617/1552 від 17.06.2024 р. та митній декларації № 24UA68U8. Саме цим і пояснюються «розбіжності», про які зазначив митний орган в оскаржуваному рішенні.

Суд зазначає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано, яким чином зазначені ним «розбіжності» впливають на митну вартість товару.

Крім того, відповідно до умов укладеної специфікації передбачалась поставка товару (поліпропіленових тканих мішків згідно з номенклатурою з ціною ціною 1,653 долари США за 1 кг) на умовах CIF (м. Констанца, Румунія) «Інкотермс» в редакції 2010 р., що означає «Cost, Insurance and Freight», тобто із наданням товару в митному режимі експорту у порту відправлення. За цієї умови поставки продавець вважається таким, що здійснив постачання, коли товар фактично поміщений на борт судна (перейшов через поручні судна) в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики втрати чи ушкодження товару несе покупець.

Поставка товару на умовах FOB «Інкотермс» в редакції 2010 р. означає «Free On Board», тобто із наданням товару в митному режимі експорту у порту відправлення. За цієї умови поставки продавець вважається таким, що здійснив постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару несе покупець.

Суд зауважує, що прайс-лист компанії Shree Nilkanth Polytex №SPP/10/2021-08 від 15.04.2024 р. та інші документи, пов`язані із поставкою, мають прив`язку до реквізитів один одного, беручи до уваги, що митним органом не доведено зміну економічної складової вартості товару в залежності від умов поставки.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з положеннями п.8 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митному органу можуть подаватись висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з інформацією, що розміщена на веб-сайті Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» останнє у якості джерел використовує, зокрема: дані міжнародних товарних бірж, таких як: Лондонської біржі металів (LME), Чиказької товарної біржі (CME), Нью-йоркської товарно-сировинної біржі (NYMEX), Чиказької торгової палати (CBOT), Міжнародної нафтової біржі (IPE), Індонезійської, Токійської та Малазійської Бірж, Державної товарно-сировинної біржі Туркменістану, тощо; дані Світового банку, «Індекс Мунді» (indexmundi.com), данні міжнародних аналітичних видань, досліджень, публікацій, таких як: «AsianMetal», «МetalBulletin», «ICIS», «Platts», «SteelOrbis», «SteelHome», «Chem99.com», «Ринок брухту чорних металів в світі та Україні», спеціалозоване видання «АПК-Інформ», тощо; дані спеціалізованих торгівельних площадок, а також власні методики, формули та укрупнені показники.

Суд зазначає, що вимоги ст. 53 Митного кодексу України не встановлюють для декларанта обов`язку подання звіту про оцінку майна, а тому висновок відповідача про неналежність висновку Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» про ринкову вартість товару як документу, що підтверджує митну вартість, є необґрунтованим.

Верховний Суд у Постанові від 23.02.2021 р. у справі № 805/5039/16-а зазначив, що у разі надання митному органу повного переліку документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, посилання на невідповідність, висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна і в зв`язку з цим винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару і застосування другорядного методу визначення митної вартості товарі є неправомірним.

Суд констатує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як зазначалося, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач зазначив, що коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 Митного кодексу України.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано застосування останнього методу визначення митної вартості товарів і неможливості застосування попередніх методів, які мали бути застосовані перед резервним методом.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Згідно з ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Разом з тим, з оскаржуваного рішення відповідача не вбачається зазначення митним органом інформації про дотримання умов ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України та дотримання принципів, зазначених у ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Суд зазначає, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Приймаючи оскаржувані рішення та картку відмови, відповідач, обмежившись лише загальним висновком про те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не зазначив у рішенні про коригування митної вартості товарів, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах, а також які відомості можуть підтвердити запитувані документи, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті частини другої статті 55 МК України.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 р. у справі № 810/2520/16.

При цьому, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Такого правового висновку дійшов Верховної Суд у постанові від 15.02.2023 р. у справі № 815/2552/16.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Натомість відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована; наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Крім того, Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 09.04.2020 р. у справі № 826/4827/16.

Суд зазначає, що самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення (постанова Верховного Суду від 04.11.2021 р. у справі № 120/2634/19-а).

До того ж відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000234/2 від 12.08.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/001046 до рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000234/2 від 12.08.2024, є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" (, вул. Мала Гончарівська, буд. 28/30, м. Харків, 61052) до Вінницької митниці Державної митної служби України (, вул. Лебединського, буд. 17, м. Вінниця, 21034) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2024/000234/2 від 12.08.2024.

Визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/001046 до рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000234/2 від 12.08.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної митної служби України (, вул. Лебединського, буд. 17, м. Вінниця, 21034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" (, вул. Мала Гончарівська, буд. 28/30, м. Харків, 61052) суму судового збору у розмірі 2 442,40 грн. (дві тисячі чотириста сорок дві гривні 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях