Справа № 160/22764/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
21.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні ОСОБА_1 в довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову грошову винагороду за січень 2024 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 включити в довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову грошову винагороду за січень 2024 року ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100 000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за січень 2024 року виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100 000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за січень 2024 року, виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав наступне. Позивач із 2023 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 . У січні-лютому 2024 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Однак за січень 2024 року в/ч НОМЕР_2 не виплатила додаткову грошову винагороду в розмірі 100000 гри, чим порушила вимоги постанови КМУ від 28.02.2022 року №168. Відповідно до виписки з карткового рахунку за період 01.01.2024 року - 01.07.2024 року упродовж служби у в/ч НОМЕР_1 була нарахована додаткова винагорода (пропорційно в розрахунку на місяць) тільки за лютий 2024 року. Так, на підставі вищезазначених обставин позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати йому додаткової грошової винагороди за січень 2024 року за безпосередню участь у бойових діях, в складі в/ч НОМЕР_1 . Проте в/ч НОМЕР_1 не включила позивача в довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову грошову винагороду за січень 2024 року. Позивач наголошує, що доказом участі у бойових завданнях є акт службового розслідування від 21.02.2024 року, який підтверджує факт того, що 23.01.2024 року позивач знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де й відповідно проходив військову службу разом з іншими військовослужбовцями та виконував бойові завдання. Тому, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів, оскільки порушено його права та соціальні гарантії, що і слугувало підставою для звернення до суду.
Ухвалою від 26.08.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, з урахуванням того, що відповідач здійснює нарахування та виплату додаткової винагороди до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу у відповідності до положень Постанови №168, накази про встановлення додаткової винагороди позивачу за січень 2024 року не видавались, (у зв`язку з відсутністю відповідних рапортів командира підрозділу про участь позивача у бойових діях або у виконанні бойових завдань, наявності бойового наказу (бойового розпорядження) та журналу бойових дій), необхідно прийти до висновку, що позивач участі у бойових діях у січні 2024 року не приймав, а відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог, так як немає протиправної бездіяльності відповідача.
05.09.2024 року від в/ч НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано наступне. На виконання вимог пункту 8 розділу XXXIV Наказу 260 було належним чином повідомлено в/ч НОМЕР_2 про дні безпосередньої участі відряджених військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 у бойових діях або заходах в складі в/ч НОМЕР_1 за січень місяць 2024 року у формі довідки №385 від 01.02.2024 року. На час підготовки даної довідки тривало проведення службового розслідування стосовно обставин і причин знаходження речовини сіро-зеленого кольору в особистих речах позивача, виявленої під час перевірки працівниками ВСП, яка мала місце 23.01.2024 року, тож позивача не було включено до Довідки в/ч НОМЕР_1 №385 від 01.02.2024 року. Правомірність означеного рішення щодо невключення позивача до довідки відповідач пояснював посиланням на необхідності недопущення можливого порушення порядку здійснення бюджетних виплат (надмірних виплат), а також на вимоги абзацу 5 пункту 15 розділу XXXIV Наказу 260. У подальшому, Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №128 від 21.02.2024 року «Про результати службового розслідування» визначено, що за відсутності в діях солдата ОСОБА_1 складу дисциплінарного чи адміністративного правопорушення нікого з військовослужбовців до відповідальності не притягати. Тож, за результатом усунення існування обставин, що унеможливлювали підтвердити у військовослужбовця права на отримання додаткової грошової винагороди, в/ч НОМЕР_1 на адресу в/ч НОМЕР_2 08.07.2024 року за допомогою засобів електронного документообігу (СЕДО) було направлено довідку за №2111 від 07.07.2024 року (вих. СЕДО №1551/165 від 08.07.2024 року 15:25) щодо виконання солдатом ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у складі в/ч НОМЕР_1 в період з 04.01.2024 року по 31.01.2024 року, що є підставою для подальшого нарахування і виплати в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 грошової винагороди передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 року №168. Зважаючи на вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Ухвалою від 09.09.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника в/ч НОМЕР_2 про закриття провадження по справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 з 16.08.2023 року по 01.06.2024 року, що підтверджується самою військовою частиною.
Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) №1 від 01.01.2024 року вважати військовослужбовців такими, що вибули у відрядження до в/ч НОМЕР_3 та терміном на 91 добу з 01.01.2024 року по 31.03.2024 року відповідно до Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №1542/4дск від 01.01.2024 року з метою виконання завдань фортифікаційного обладнання позицій, рубежів та опорних пунктів у смузі оборони військової частини НОМЕР_3 :
6.11. солдат ОСОБА_1 робітник підсобний 3 інженерного відділення 4 інженерного взводу 2 інженерної роти в/ч НОМЕР_2 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 23.01.2024 року №52 призначено службове розслідування стосовно причин і обставин знаходження речовини сіро-зеленого кольору в особистих речах солдата ОСОБА_1 , виявленої під час перевірки працівника ВСП, яка мала місце 23.01.2024 року.
21.02.2024 року командиром в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ №128 «Про результати службового розслідування», згідно з яким службове розслідування вважається закінченим. За відсутності в діях солдата ОСОБА_1 складу дисциплінарного чи адміністративного правопорушення. Нікого з військовослужбовців до відповідальності не притягати.
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) №153 від 01.06.2024 року відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) влк про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) солдата ОСОБА_1 . З 01.06.2024 року виключено зі списку особового складу в/ч та всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення з 01.06.2024 року.
У відповідь на запит позивача щодо невиплати йому додаткової винагороди за січень 2024 року за безпосередню участь у бойових діях у складі в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 сформувала лист №2161/2483 від 01.07.2024 року, яким повідомила позивача, що в/ч НОМЕР_1 не включила позивача в довідку від 01.02.2024 року №385 на додаткову винагороду за січень 2024 року. Таким чином, у в/ч НОМЕР_2 відсутні законні підстави для виплати додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях за січень 2024 року. Рекомендовано звернутись з даним питанням до в/ч НОМЕР_1 .
Зі змісту наказу командира в/ч НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №240 від 15.07.2024 року встановлено, що наказано виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, а саме: за період 04.01.2024 року 31.01.2024 року на підставі Довідки в/ч НОМЕР_1 №2111 від 07.07.2024 року.
Довідка в/ч НОМЕР_1 №2111 від 07.07.2024 року наявна у матеріалах справи. Так, дана довідка видана військовослужбовцю, який проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_1 про те, що він у період 04.01.2024-31.01.2024 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебували безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконували бойові (спеціальні) завдання, а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у т.ч. зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно: перебуваючи … та виконуючи бойове розпорядження … .
Вважаючи протиправними бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невключення позивача в довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову грошову винагороду за січень 2024 року та бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі позивачу додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року ,у розмірі 100 000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за січень 2024 року виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та №69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято Постанову №168.
Так, відповідно до п.1.1 зазначеної постанови військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Так, підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. є:
безпосередня участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
безпосереднє перебування в районах здійснення заходів, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
На виконання пункту 2-1 Постанови №168 Міністерством оборони України уточнено механізм та умови виплати грошового забезпечення, у тому числі додаткової грошової винагороди, військовослужбовцям Збройних Сил України Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі Наказ №260).
Пунктом 2 розділу XXXIV Наказу №260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168 виплачується зокрема в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Відповідно до п. 4 розділу XXXIV Наказу №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (п. 6 розділу XXXIV Наказу №260).
За пунктом 3 Окремого доручення від 25.03.2022 року №248/1298 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
За правовою позицією Верховного Суду від 05.08.2024 року по справі №200/4100/23 перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів та підтвердження цих обставин указаними документами.
З огляду на вказане, суд зазначає, що посилання позивача виключно на Акт службового розслідування, в якому зазначено, що 23.01.2024 року позивач знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , як на доказ того, що він брав участь у бойових діях, не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць.
Наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) №1 від 01.01.2024 року визначено вважати військовослужбовців, зокрема ОСОБА_1 таким, що вибув у відрядження до в/ч НОМЕР_3 та терміном на 91 добу з 01.01.2024 року по 31.03.2024 року відповідно до Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №1542/4дск від 01.01.2024 року з метою виконання завдань фортифікаційного обладнання позицій, рубежів та опорних пунктів у смузі оборони військової частини НОМЕР_3 .
У матеріалах справи наявна Довідка в/ч НОМЕР_1 №2111 від 07.07.2024 року, яка видана військовослужбовцю, який проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_1 про те, що він у період 04.01.2024-31.01.2024 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебували безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконували бойові (спеціальні) завдання, а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у т.ч. зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно: перебуваючи … та виконуючи бойове розпорядження … .
Формулювання у довідці №2111 виконаного бойового завдання повністю відповідає пункту 2 розділу XXXIV Наказу №260, в якому зокрема визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168 виплачується зокрема в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.
При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 21.03.2024 у справі №560/3141/23, у постанові від 11.10.2024 у справі №280/2574/23, який вказав, що за зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам №1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах.
Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.
Таким чином, у позивача наявне право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, пропорційно 100 000 грн у період з 04.01.2024 року по 31.01.2024 року.
Водночас, позивач вказує, що в/ч НОМЕР_1 протиправно не включено його у довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову винагороду.
У свою чергу, в/ч НОМЕР_1 зазначала, що на час підготовки даної довідки тривало проведення службового розслідування стосовно обставин і причин знаходження речовини сіро-зеленого кольору в особистих речах позивача, виявленої під час перевірки працівниками ВСП, яка мала місце 23.01.2024 року, тож позивача не було включено до Довідки №385 від 01.02.2024 року. Правомірність невключення позивача до довідки відповідач пояснював посиланням на недопущенні можливого порушення порядку здійснення бюджетних виплат (надмірних виплат), а також на вимоги абзацу 5 пункту 15 розділу XXXIV Наказу 260. У подальшому, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №128 від 21.02.2024 року «Про результати службового розслідування» визначено, що за відсутності в діях солдата ОСОБА_1 складу дисциплінарного чи адміністративного правопорушення нікого з військовослужбовців до відповідальності не притягати. Тож, в/ч НОМЕР_1 направила 08.07.2024 року на адресу в/ч НОМЕР_2 довідку за №2111 від 07.07.2024 року щодо виконання солдатом ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у складі в/ч НОМЕР_1 в період з 04.01.2024 року по 31.01.2024 року, що є підставою для подальшого нарахування і виплати військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 грошової винагороди передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 року №168.
Відповідно до абз. 5 п. 15 розділу XXXIV Наказу №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
Однак, у матеріалах справи відсутні докази притягнення позивача до відповідальності у січні 2024 року відповідним наказом командира.
Тож, суд вказує про протиправність дій в/ч НОМЕР_1 , яка виразилась у невключені позивача до довідки №385 від 01.02.2024 року на додаткову винагороду за січень 2024 року.
Водночас, зобов`язання в/ч НОМЕР_1 включити позивача в довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову грошову винагороду за січень 2024 року не буде ефективним способом захисту прав позивача, так як, у подальшому, позивача було включено у довідку №2111 від 07.07.2024 року, в якій підтверджено період безпосередньої участі з 04.01.2024 року по 31.01.2024 року.
Тож, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, звернені до в/ч НОМЕР_1 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невключення позивача у довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову винагороду за січень.
Як зазначено у довідці №2111 від 07.07.2024 року, ця довідка є підставою для включення до проекту наказу про виплату додаткової винагороди під час воєнного стану.
На підставі даної довідки №2111 наказом командира в/ч НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №240 від 15.07.2024 року наказано виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, а саме: за період 04.01.2024 року 31.01.2024 року.
Встановлення позивачу додаткової винагороди на рівні 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань в/ч НОМЕР_5 поясняє відсутністю доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях у січні 2024 року.
На даний аргумент в/ч НОМЕР_5 суд повторно зазначає, що довідка в/ч НОМЕР_1 №2111 від 07.07.2024 року є доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми встановлено, що суд при розгляді справи обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення" роз`яснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
Враховуючи позицію Верховного Суду України та керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог виключно з метою ефективного захисту прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №240 від 15.07.2024 року в частині, яка стосується виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових завдань.
Також, суд вказує, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100 000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за січень 2024 року виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100 000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за січень 2024 року, виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судом фактів та обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з одночасним виходом за межі позовних вимог.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору не здійснюється, так як позивач звільнений від його сплати.
Керуючись ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні ОСОБА_1 в довідку №385 від 01.02.2024 року на додаткову грошову винагороду за січень 2024 року.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №240 від 15.07.2024 року в частині, яка стосується виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових завдань.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100 000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за січень 2024 року виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100 000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за січень 2024 року, виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко