Справа № 640/12790/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ СТРОЙ-3 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві;
- контроль за виконанням судового рішення щодо усунення Відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на наявність правових підстав для застосування до відповідача заходів реагування. Стверджує, що в ході перевірки виявлено порушення, які свідчать про існування небезпеки для життя і здоров`я людей, в зв`язку з чим необхідним є застосування заходів реагування.
08 серпня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшло 2 відзиви. Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що його було позбавлено права надати заперечення на акт перевірки, працівники відповідача на відповідному об`єкті не працюють, дозволів на проведення робіт не мають, а роботи не проводяться. Вимоги про усунення порушень позивачу відповідачу не вручались, а будівельні будиночки на майданчику належать іншому суб`єкту, при цьому на них накладено арешт. Відключення електропостачання становитиме загрозу для вжиття людей, обрані заходи реагування є непропорційними.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року справу прийнято до розгляду суддею Донцем В.А. в результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні, яке відбулося 23 листопада 2020 року, судом постановлено подальший розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження.
В зв`язку з реалізацією положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана адміністративна справа 10 лютого 2025 року надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, призначено до розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
07 березня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшли пояснення, згідно яких відповідач не звертався із заявою про проведення позапланового заходу контролю, в ході якого було б перевірено стан усунення ним зауважень позивача, в той час як планові заходи контролю в період воєнного стану не проводяться.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Наказом позивача від 12.04.2019 року №296 призначено планові перевірки.
24 квітня 2019 року позивач направив відповідачу повідомлення про проведення планового заходу із здійснення державного нагляду (контролю) від 18.04.2019 року №29/1018.
30 травня 2019 року позивачем видано інспекторам посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) №3844, яке вручено бухгалтеру відповідача 30.05.2019 року.
31 травня 2019 року позивачем складено акт №29/428 за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідача (далі Акт перевірки).
Згідно Акту перевірки вона проведена з 27.05.2019 року по 31.05.2019 року, нею виявлені порушення вимог законодавства згідно опису, всього 20 порушень, з яких 19 створюють ризик пожежі і 1 створює ризик надзвичайної ситуації.
До Акту перевірки наявна фототаблиця з порушеннями. на якій в наявності будівництво та зафіксовано стверджуванні порушення.
Акт перевірки направлено відповідачу рекомендованим листом від 31.05.2019 року.
Також 05 червня 2019 року позивачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення КИ №032586/234, згідно якої на відповідальну за протипожежний стан у відповідача особу накладено штраф за порушення вимог пожежної безпеки у розмірі 102,00 грн.
В рамках реалізації державної політики у сфері пожежної та техногенної безпеки, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що виклад нормативно-правового регулювання здійснюється в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу цивільного захисту України цивільний захист забезпечується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про основи національної безпеки України", суб`єктами, уповноваженими захищати населення, території, навколишнє природне середовище і майно, згідно з вимогами цього Кодексу - у мирний час, а також в особливий період - у межах реалізації заходів держави щодо оборони України.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять:
1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду;
2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки;
3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
За ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Пунктами 11, 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить:
- складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень;
- звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно з ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного кодексу України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 Кодексу цивільного кодексу України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;
2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;
3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;
4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;
6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;
7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;
8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;
10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Згідно з п. 1 Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві воно є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Відповідач зазначав, що був позбавлений права на подання заперечень на Акт перевірки.
Проте, згідно матеріалів справи про перевірку наприкінці травня позивач повідомив відповідача листом від 18.04.2019 року №29/1018, що було направлено 24.04.2019 року, тобто за місяць.
Сам Акт перевірки складено 31.05.2019 року, в той час як 30.05.2019 року бухгалтеру відповідача вручено посвідчення на проведення заходу контролю. В свою чергу позов надійшов до суду 12.07.2019 року.
При цьому сам по собі Акт перевірки не створює для позивача безпосередніх правових наслідків.
Відповідно, позивачу забезпечено можливість реалізувати свої права щодо заперечення проти висновків Акту перевірки та врегулювання спору в досудовому порядку. Обставини використання позивачем своїх прав перебувають у площині його відповідальності, в зв`язку з чим не свідчать про необґрунтованість поданого позову.
Відповідач також зазначав, що ризику для безпеки людей немає, оскільки у позивача працює лише три особи, які займають офісні посади (генеральний директор, директор та юрисконсульт), ніхто з них не працює на майданчику.
Суд не приймає цей аргумент, оскільки система законодавства щодо забезпечення техногенної та пожежної безпеки спрямована на захист інтересів усіх людей, а не лише працівників суб`єкта господарювання (в т.ч. мешканців сусідніх будинків, перехожих і тд). Більш того, переважно весь Акт перевірки стосується загрози пожежі, властивості якої явно створюють загрозу не лише для працівників, а й для усього населення, що мешкає поблизу (за рахунок поширення вогню на інші приміщення, розповсюдження диму і тд).
Також відповідач зазначав, що лише здійснює охорону майна на земельній ділянці. Водночас, сам відповідач надає докази належності йому на праві власності об`єкту незавершеного будівництва відповідного будинку за адресою перевірки. Докази надання послуг охорони відсутні, а надана ухвала слідчого судді навпаки згадує зокрема позивача як замовника будівництва, а також суб`єкта, який задіяний в будівництві ЖК «Перспектива» за адресою перевірки. Окрім цього, вимоги пожежної безпеки мають загальний характер та не обмежуються, наприклад, лише сферою будівництва.
Відповідач зазначав, що йому не вручався припис чи розпорядження на усунення недоліків, однак вищевказані положення Кодексу цивільного захисту України не передбачають такої умови для подання відповідного позову.
Подібне правозастосування здійснене Першим апеляційним адміністративним судом у постанові від 08.02.2021 року у справі №360/550/20.
Також позивач зазначав, що будівельні будинки є власністю іншого суб`єкта, на якого накладено арешт. В свою чергу докази належності цих будиночків іншому суб`єкту відсутні, в той час як загальну відповідальність за стан будівництва, з огляду на вищевказане, несе саме відповідач.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Відповідач зазначав, що вимкнення електропостачання створює загрозу для дітей, які непоміченими в нічний час перебуватимуть на об`єкті будівництва. Вказаний ризик має характер припущення та не підтверджується документально, на відміну від ризиків, пов`язаних з фактами, що були встановлені в ході перевірки. Як наслідок, не може бути підставою для відмови у позові. Аналогічний зміст має і вимога про корупційність позовних вимог.
Відповідач зазначав, що якби отримав припис, то усунув зауваження у відповідні строки. Водночас, попри подання позову майже за 6 років до дати ухвалення даного рішення, будь-які докази щодо вжиття будь-яких заходів щодо усунення порушень законодавства відповідачем не надані. При цьому відповідач не висловлював заперечень проти фактів допущених порушень, не оспорював їх по суті.
Щодо аргументу пропорційності заходу реагування суд констатує, що позивачем констатовано 20 порушень вимог законодавства у сфері протипожежної та техногенної безпеки, які в сукупності поза розумним сумнівом свідчать саме про пропорційність та обґрунтованість обраного заходу реагування, в т.ч. з урахуванням повного ігнорування відповідачем фактів виявлених порушень та невжиття жодних заходів щодо їх усунення.
При цьому відповідачем не надано доказів в т.ч. оскарження постанови позивача, якою на відповідальну особу відповідача накладено адміністративне стягнення за порушення вимог пожежної безпеки.
Інших доводів відповідачем не заявлено. На виконання засади адміністративного судочинства щодо офіційного з`ясування судом з власної ініціативи здійснено перевірку правомірності позовних вимог. За результатом такої перевірки судом не встановлено будь-яких підстав для відмови у задоволенні позову.
При цьому, відповідача не позбавлено можливості у встановленому порядку звернутися з заявою про скасування заходів реагування після усунення всіх виявлених порушень у сферах техногенної та пожежної безпеки.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо контролю за виконанням судового рішення, то відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Аналогічне викладено у ч.1 ст. 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки позивач не надав доказів понесення судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко