Справа № 640/10421/21
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Справа № 640/10421/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області викладену в листі від 30 грудня 2020 року №29/Г-969 у проведенні призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб та виплат одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідністю з урахуванням раніше призначеної та виплаченої вже суми одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу (ОГД) за встановленою 2 групою інвалідністю, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого Законом для працездатних осіб на перше січня календарного року в якому призначена одноразова грошова допомога у порядку дій відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі смерті, втрати працездатності поліцейським, затверджений Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року та виплатити грошову суму одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ в розмірі грошової суми одноразової грошової допомоги, яка становить розмір різниці між сумою одноразової грошової допомоги, як 200 кратний розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом для працездатної особи на перше січня календарного року, в якому прийнято рішення на призначення 200 кратного розміру одноразової грошової допомоги та суми одноразової грошової допомоги 144000,00 (сто сорок чотири тисячі) гривень, що вже виплачена ОСОБА_1 , за призначеним розміром 90 кратного прожиткового мінімуму на перше січня року, в якому прийнято вже рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на одноразову грошову допомогу за встановленою 2 групою інвалідністю в розмірі 200 прожиткових мінімумів відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (далі Порядок №850), п. 3 ч. 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», та ст. 23 Закону України «Про міліцію», однак відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 90 прожиткових мінімумів. Позивач просив суд позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

18 травня 2021 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає в повному обсязі виходячи з наступного. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 по справі № 357/5007/17 призначено позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 144000,00 грн та в подальшому платіжним дорученням від 26.12.2018 № 14197 виплачена в повному розмірі, Порядок № 850 передбачає виплату ОГД тільки працівникам міліції. Останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Київській області, проте, виплату одноразової грошової допомоги просить здійснити за розмірами відповідно до Порядку №850, який був прийняти на виконання Закону України «Про міліцію». Право у ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону України «Про Національну поліцію», а не Закону України «Про міліцію», оскільки підстави для її виплати виникли під час проходження служби поліцейського. Відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

08 червня 2021 року позивачем подана до суду відповідь на відзив. Позивач з доводами відповідача не погоджується, просив позовну заяву задовольнити.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/10421/21 передана на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа № 640/10421/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 07 березня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 березня 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року прийнято до провадження судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В. адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено розгляд справи спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

17 березня 2025 року відповідачем надана до суду додаткові пояснення у справі. Відповідач повідомляє, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі виходячи з наступного. Оскільки позивачу з 30.06.2016 встановлено другу групу інвалідності в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто після звільнення останнього з органів Національної поліції та у період коли діяв Закон України «Про Національну поліцію», позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію». У задоволенні позовних вимог відповідач просить суд відмовити в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Позивач з 10.12.1998 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 був прийнятий на службу до Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 14 о/с від 21.01.2016 позивача звільнено зі служби в поліції у запас відповідно до п.п. 2, п.1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Свідоцтвом про хворобу № 30/3в від 21.01.2016, виданим Військово-Лікарською комісією ГУ МВС України в Київській області, підтверджується, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки до акту огляду МВСЕК від 30.06.2016, серія АВ № 0198459 з 30.06.2016 позивачу до 01.07.2017 встановлено другу групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АГ №0007425 від 30.06.2016 встановлено, що у позивача ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 70%.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності (захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ) у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатної особи на день прийняття такого рішення з урахуванням раніше виплаченої суми 90 кратного розміру прожиткового мінімуму.

Відповідач листом № 29/Г-969 від 30.12.2020 відмовив, у зв`язку з тим, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 по справі № 357/5007/17 була призначена позивачу одноразова грошова допомога у розмірі 144000, 00 грн та в подальшому платіжним дорученням від 26.12.2018 № 14197 виплачена в повному розмірі, Порядок № 850 передбачає виплату одноразової грошової допомоги тільки працівникам міліції.

Вважаючи протиправною таку відмову відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги був врегульований ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ).

Відповідно до ст. 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ). Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми закону КМУ постановою від 21 жовтня 2015 року №850 року затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Згідно з п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці МСЕК.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.

Згідно з п. 5 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Разом з тим, за змістом п. 15 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» згаданого Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цьогоЗакону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно із частиною 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 500 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

а) I групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

б) II групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

в) III групи - 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 97 Закону № 580-VIII встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється МВС України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97- 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4).

Згідно з п. 1 розд. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці МСЕК.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 розд. ІІІ Порядку № 4).

За приписами п. 5 розд. III цього Порядку визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами п. 1 розд. IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 розд. IV Порядку № 4).

Таким чином, як Порядком № 850, так і Порядком № 4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби. При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане відповідно до Порядку № 850 - з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відповідно до Порядку № 4 - з проходженням служби в поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 822/1667/16 та від 31 жовтня 2019 року у справі №357/12781/16.

Разом з тим, в законодавстві була наявна прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції, та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах поліції або після звільнення з цих органів.

Вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, Верховний Суд, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, якими визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності виникає з дати встановлення втрати працездатності за довідкою МСЕК, а реалізація цього права здійснюється за останнім місцем служби особи, робить висновок, що виплата такої допомоги має здійснюватися органами Національної поліції на підставі норм Закону № 580-VIII та у відповідності до Порядку № 4.

Саме така правова позиція висловлена Судовою палатою для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 822/764/18.

Про обґрунтованість такого висновку свідчать і подальші зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Так, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12 вересня 2016 року № 916 «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», яким пункт 5 розділу I Порядку № 4 доповнено підпунктом 4 стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога. За його змістом встановлення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, є також обставиною, за якої поліцейському призначається одноразова грошова допомога.

Крім того, задля усунення прогалини в законодавстві 8 червня 2017 року було прийнято Закон України № 2097 «Про внесення змін до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському», яким право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності розповсюдили також на поліцейських, у яких втрата працездатності настала внаслідок захворювання або поранення, отриманого внаслідок виконання завдань міліції або під час проходження служби в органах внутрішніх справ. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, який набрав чинності 12 липня 2017 року, установлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у пунктах 3-6 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.

Поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку №4.

З матеріалів справи встановлено, що 7 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Київській області, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.

За встановлених обставин, враховуючи, що позивачу з 30.06.2016 встановлено II групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в ОВС, позивач звільнився з органів Національній поліції 21.01.2016 в період коли діяв Закон України «Про Національну поліцію», він має право на отримання одноразової грошової допомоги в порядку та розмірі, передбаченому статтями 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядком № 4.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 333/6465/16-а.

Доводи позивача щодо необхідності зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності у розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 є помилковими, оскільки Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850, як і Закон України «Про міліцію», на спірні правовідносини не розповсюджується.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 травня 2020 року у справі № 357/4048/17

Як встановлено судом, 27.12.2018 позивачу виплачені кошти у розмірі 144000, 00 грн як одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Отже, позивачу виплачено одноразову допомогу згідно зі статтями 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача у проведенні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Київській області (вул.Володимирська, буд. 15, м. Київ, 01601; ).

Повне судове рішення складено 12.05.2025.

Суддя Б.В. Богатинський