Справа № 620/1652/25
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/1652/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 06.02.2025 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), у якому просить:

- визнати дії відповідача по поновленню його на військовий облік протиправними;

- зобов`язати відповідача виключити його з військового обліку в зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби на підставі статті 22-А Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Свої вимоги мотивує тим, що чинним законодавством України не передбачено повноваження для органів ТЦК щодо поновлення на військовому обліку громадян, виключених з такого обліку. Крім того, такі дії вчинені відповідачем за наявності чинного рішення ВЛК про визнання позивача не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку та фактично без будь-якого його залучення. Одночасно позивач зауважив, що виключення його з військового обліку в грудні 2022 року відбулось у відповідності до вимог Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядку №921 та Положення про ВЛК.

Ухвалою судді від 17.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, повідомлено відповідача про обов`язок зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 16.04.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №620/1652/25 відмовлено.

14.04.2025 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, однак суд не приймає наведені в ньому доводи до уваги, враховуючи такі норми права.

Відповідно до статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до вимог статті 162 Кодексу, серед іншого відзив повинен містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Таким чином, з огляду на зміни, внесені до процесуального законодавства, відповідач як юридична особа, зареєстрована за законодавством України, зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Незважаючи на викладене, ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаний обов`язок не виконано. Інформація про наявність електронного кабінету відсутня. Поважні причини невиконання процесуального обов`язку відповідач не навів.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати наслідки, передбачені частиною сьомою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, та розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України та військовозобов`язаним.

Відповідно до інформації, відображеної у Тимчасовому посвідченні №3/342, виданому 23.02.2022, позивач визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я (ст. 64-В) та як старший лейтенант запасу (наказ від 02.09.2004 №246) призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 зарахований у запас (а.с. 15).

Відповідно до довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.12.2022 №3/1647 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку на підставі статті 22а графи ІІ Розкладу хвороб «Б» (а.с. 16).

Відповідно до висновку рішення позаштатної ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.12.2022 позивач визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку на підставі статті 22а графи ІІ Розкладу хвороб «Б» (а.с. 17).

Враховуючи викладене, 20.12.2022 позивач виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відміткою у Тимчасовому посвідченні.

Разом з тим, у листі від 11.12.2024 №3/3035 відповідач повідомив, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.07.2023 №171 «Про перевірку законності виключення офіцерів запасу з військового обліку за висновками ВЛК» ОСОБА_1 поновлений на військовий облік у зв`язку з порушенням вимог керівних документів щодо виключення з військового обліку офіцера запасу. Так, відповідно до вимог Положення, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, у воєнний час на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, складається свідоцтво про хворобу. Свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК затвердженню ВЛК регіону. ОСОБА_1 виключений з військового обліку не на підставі свідоцтва про хворобу, а на підставі картки медичного огляду військовозобов`язаного позаштатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18-19).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо поновлення на військовому обліку, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами статті 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній станом на 2022 рік) урегульовані підстави для: взяття на військовий облік та зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (частини перша-п`ята); виключення з військового обліку у відповідних ТЦК та СП (частина шоста).

Так, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та триває до цього часу. Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пунктів 1, 8, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних встановлено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі Порядок №1487).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (пункт 20 Порядку №1487).

Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 79 Порядку №1487).

У свою чергу, відповідно до частини восьмої статті 5 Закону України від 16.03.2017 №1951-VІІІ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон №1951-VІІІ) органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України..

Згідно з частиною першою статті 6 Закону №1951-VІІІ до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Як встановлено статтями 7, 8 Закону №1951-VІІІ до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, у тому числі: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку. До службових даних військовозобов`язаного належать відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи).

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402, у редакції, чинній станом на 2022 рік).

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 встановлено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Відповідно до пункту 1.1 глави 2 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК, крім іншого, з метою визначення придатності до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Положенням №402 виокремлено процедуру проходження ВЛК для офіцерів запасу.

Так, медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею, а саме: офіцери запасу ВЛК військових комісаріатів, гарнізонні (госпітальні) ВЛК; графа Розкладу хвороб, ТДВ, за якими проводиться медичний огляд III, ТДВ "Б", "В", "Г".

Згідно з пунктами 22.1, 22.5, підпунктом «б» пункту 22.6 глави 22 розділу ІІ Положення №402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).

Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються: на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку амбулаторного обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку. На офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, а також на військовозобов`язаних, резервістів, які знаходяться на зборах та визнані непридатними до подальшого проходження зборів, складається Свідоцтво про хворобу.

Свідоцтво про хворобу у воєнний час складається: на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку. У всіх інших випадках у особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. У особливий період довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється.

Свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню: у воєнний час на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази).

З наведеного слідує, що підставою для виключення офіцерів запасу з військового обліку як непридатних до військової служби у воєнний час є рішення (постанова) ВЛК, оформлене свідоцтвом про хворобу, яке підлягає затвердженню ВЛК регіону.

Відповідно до матеріалів справи позивач як офіцер запасу у воєнний час виключений з військового обліку на підставі складеної 15.12.2022 позаштатною ВЛК Чернігівського ОТЦКтСП Картки медичного огляду військовозобов`язаного (а.с. 17).

Надалі, на виконання Подання начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24.07.2023 №2091/783/133 щодо усунення порушень під час виключення з військового обліку офіцерів запасу, телеграми начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.07.2023 №7/1416, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 27.07.2023 винесено наказ №171, яким зобов`язано начальників відділів та начальника відділення офіцерів запасу і кадрів у строк до 31.07.2023 додатково перевірити законність виключення з військового обліку офіцерів запасу за висновками районних позаштатних ВЛК, при виявленні фактів непогодження висновків районних позаштатних ВЛК з позаштатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , даних військовослужбовців поновити на військовому обліку (а.с. 19).

Проведеною перевіркою особових справ офіцерів запасу було встановлено, що ОСОБА_1 виключений з військового обліку з порушенням вимог керівних документів, а саме: не на підставі свідоцтва про хворобу, затвердженого ВЛК регіону, а на підставі Картки медичного огляду військовозобов`язаного позаштатної ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.12.2022, що є порушенням вимог пункту 22.5 та пункту 22.6 Положення №402, у зв`язку з чим позивача поновлено на військовому обліку.

Таким чином, відновлення позивача на військовому обліку здійснено у зв`язку з реалізацією наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.07.2023 №171.

Перевіряючи правомірність таких дій відповідача, суд зазначає таке.

Пунктом 22 Порядку №1487 передбачено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, суд наголошує, що ні Закон №2232-ХІІ, ні Порядок №1487 не передбачають можливості поновлення на військовому обліку осіб, які з нього були виключені, за підстав встановлених судом при розгляді даної справи.

У контексті спірних правовідносин, суд звертає увагу, що в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).

Законодавством України (Конституцією та законами України) прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним "маркером" того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Реалізація принципу належного урядування у сучасних публічно-управлінських відносинах набуває особливо важливого значення з огляду на те, що тільки за умови дотримання цього принципу суб`єктами владних повноважень можна говорити про існування демократичної, соціальної та правової держави, громадянського суспільства, а також формування принципово нової форми здійснення публічного управління, заснованої на прийнятті суб`єктами владних повноважень легітимних (таких, що ґрунтуються на законі), справедливих (враховують баланс інтересів різних суб`єктів) та ефективних (передбачають можливість безумовного виконання) рішень, вибудовуванні публічно-сервісних відносин між людиною та державою, у яких відповідні інституції та процеси служать інтересам всього суспільства.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2020 року у справі №П/811/1015/16 наголошував на тому, що принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Особливо небезпечно допускати відступ суб`єктів владних повноважень від принципу належного урядування у випадку, коли суб`єкт приватного права у правовідносинах з державою діє добросовісно.

Зазначене кореспондується з частиною першою статті 6 Закону України від 17 лютого 2022 року №2073-IX «Про адміністративну процедуру», який набрав чинності з 15 грудня 2023 року, відповідно до якої адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71) Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, п. 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Суд наголошує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, а саме вирок суду із встановленими обставинами щодо позивача, на підтвердження того, що ОСОБА_1 знав про можливі допущені порушення або сприяв таким діям.

Так, 14.12.2022 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 проведено медичний огляд позивача, видано довідку №3/1647 про його непридатність до військової служби зі зняттям з військового обліку. Форма вказаної довідки відповідає чинній на той час формі, наведеній у додатку 4 до Положення №402.

Висновок ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 підтверджений позаштатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17).

Уповноваженими особами Третього відділу Прилуцького РТЦКтСП перевірено подані ОСОБА_1 документи, надано їм правову оцінку та прийнято рішення про виключення його з 20.12.2022 з військового обліку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не може нести відповідальність у не передбачений законом способом за можливі допущені порушення суб`єктом владних повноважень під час виключення його з військового обліку, позаяк наведене буде суперечити принципу «належного урядування».

У рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) Суд констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

З огляду на викладене, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача виключити позивача з військового обліку є способом відновлення правового становища позивача, що існувало до порушення його прав, та дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішено.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що, поновлюючи ОСОБА_1 на військовому обліку, відповідач діяв не у спосіб, встановлений законом, що призвело до порушення його прав та інтересів, зміни правового становища, а тому позов має бути задоволений.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 вчинити дії щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку в зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 травня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Бородавкіна