Справа № 140/1431/25
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1431/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Кушнір С.В.,

за участю представника позивача Гламазди М.П.,

представника відповідача Яртись І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Птахокомплекс Білосток до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Птахокомплекс Білосток (далі позивач, ТзОВ «Птахокомплекс Білосток») звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Волинській області від 08.10.2024 № 277430701, № 277440701, № 277410701, № 277450801 в частині залишених в силі, та повністю податкове повідомлення-рішення від 07.01.2025 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства, за результатами якої складено акт №23294/07-01/42059381 від 26.08.2024.

На підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Волинській області прийняло ППР від 08.10.2024 № 277440701, № 277410701, № 277450801 та від 07.01.2025 № .

Позивач не погоджується з оскаржуваними рішеннями та зазначає, що виявлені в акті перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства.

Вказує на те, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено заниження кількість виготовленої продукції товариством на 466963,3 кг, при застосуванні нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 (згідно наданої технологічної інструкції з вирощування курей бройлерів породи ROSS 308, нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 2014 та 308 2019, які застосовувалися з технологічною інструкцією з вирощування курей бройлерів породи ROSS) на загальну суму 12210586 грн, а саме в розрізі циклів вирощування. Вказане відображено в акті перевірки.

Однак, звертає увагу на те, що контролюючим органом не було зазначено, що це за нормативні акти, їх назву та ким вони затверджені.

Наголошує на тому, що основними документами, які регламентують вирощення птиці є ДСТУ 8219:2015 «Птиця свійська. Технологічний процес вирощування курчатбройлерів. Загальні вимоги», який є чинним з 01.04.2017 року відповідно до наказу ДП «УкрНДНЦ» від 22.06.2015 р. № 61 та ДСТУ 3136:2017 «Птиця сільськогосподарська для забою» прийнято Наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 27.06.2017 р. № 161 та введено в дію 01.01.2019. Вага вирощених підприємством бройлер повністю відповідає вказаним нормам та підтверджуються даними бухгалтерського обліку товариства. Всі господарські операції щодо вирощення та продажу птиці на підприємстві є належним чином задокументовані та відображені в бухгалтерському та податковому обліках.

Зазначає, що в акті перевірки вказано ряд недостовірних відомостей та є посилання на розділи, де описані порушення, які в ньому відсутні. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово; підготовче засідання призначено на 11:00 год. 17.03.2025. У підготовчому засіданні було оголошено перерву на 11:15 26.03.2025.

Позивачем 25.03.2025 подано заяву про зміну предмета позову, в якій він просив скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 08.10.2024 № 277440701, № 277410701, № 277450801 та від 07.01.2025 № . Судом вказану заяву задоволено та подальший розгляд справи ухвалено проводити з врахуванням даної заяви.

26.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14:00 год. 09.04.2025. У справі оголошувалась перерва.

Відповідач у відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що за наслідками проведеної перевірки складено акт №23294/07-01/42059381 від 26.08.2024. У висновках даного акту констатовано заниження кількості виготовленої продукції в перевіряємому періоді товариством на 466963,30 кг. Відповідно до наданих документів та регістрів бухгалтерського та складського обліку вказана продукція відсутня на підприємстві. Зазначені порушення відповідно потягнули за собою заниження доходів, визначення ПДВ та інші порушення податкового законодавства. Вказує на правильність висновків акту перевірки та те, що приймаючи оскаржувані рішення, ГУ ДПС у Волинській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у відповіді на відзив підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та ще раз наголосили на протиправності прийнятих податкових повідомлень - рішень відповідачем.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити повністю. Також з врахуванням наданих документів просив стягнути на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку щодо дотримання податкового законодавства.

За результатами якої складено акт №23294/07-01/42059381 від 26.08.2024, (а.с. 16-67 з додатками), яким встановлено такі порушення:

- п.п.14.1.36 пп.14.1.156, п.п.14.1.231 п.14 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, п.п. І. І п.1, п.п.1.2 п. І, п2.1, п.2.4., п.2.15 п.2.1б ст.2, абз.2, п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р., який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, п. 8 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999р. за № 860/4153, ст. І, п.2 ст.З, п. І, п.2 ст.9, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 (зі змінами та доповненнями), п. З, п.б розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013р. про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», п.10,пl 1, п.12, п.13, п.14, п.15 П(с)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 4 103 542 грн. в тому числі за 2023 рік в сумі - 296441 грн., 2021 рік в сумі - 1044322 грн., 2020 рік в сумі - 2322039 грн., 2019 рік в сумі - 348852 грн., 2018 рік в сумі - 91888 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 6719 грн. за 2023 рік, на суму 1636595 грн. за 2022 рік та на суму 433215 грн. за 2020 рік;

- п.п.14.1.36, п.п.14.1.156, п.п.14.1.231 п.п. п.14.1 ст.14, п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, пп.188.1. ст.188, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) підприємством в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2442119 Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.02.2025 3 грн. в тому числі за липень 2020 - 26217 грн., серпень - 977870 грн., березень 2021 - 110229 грн., квітень 2021 - 35873 грн., травень 2021 - 9365 грн., червень 2021 - 90776,562 грн., липень 2021 - 675201,5 грн., вересень 2021 - 190614грн., листопад 2021 4218 грн., грудень 2021 - 84607 грн., лютий 2022 - 90796 грн., березень 2022 - 15756 грн., квітень 2022 - 45598 грн. , серпень 2022 -1846 грн., вересень 2022 - 46003 грн., жовтень 2022- 37148 грн.;

- п.п. 201.1, абзацу першого п.п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.201О №2755-VI (із змінами та доповненнями) не зареєстровано в установлені строки в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні;

- п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України та пп. 3.1 п. З Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за N 111/26556, у результаті чого не своєчасно подано податковим агентом до податкового органу Податковий розрахунок за формою 4 ДФ (1 ДФ) за 3кв 2023 року.

ТзОВ «Птахокомплекс «Білосток» подано заперечення на акт перевірки (а.с.70-76).

За наслідками розгляду заперечення ГУ ДПС у Волинській області листом від 02.10.2024 №4011/12/03-20-07-01 повідомило позивача про залишення висновків акту перевірки в силі (а.с.78 зворот-79).

На підставі акту перевірки, 08.10.2024 ГУ ДПС у Волинській області прийняті, зокрема, податкові повідомлення-рішення:

- № 277440701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДB на загальну суму 3052647,50 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 2442118,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 610529,50 грн.( а.с.80-81);

- № 277410701, яким зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 122023 грн. ( а.с.82);

- № 277450801, яким застосовано штраф за відсутність складання та реєстрації податкових накладних з ПДВ , в сумі 1221059,00 грн. ( а.с.83);

- № 277430701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 5129427,50 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 4103542,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1025885,50 грн.( а.с.84-85);

He погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано скаргу до ДПС України (а.с.89-98).

Рішенням ДПC України від 03.01.2025 № 145/6/99-00-06-01-01-06 (а.с.99-104), скаргу задоволено частково; податкові повідомлення-рішення від 08.10.2024, № 277440701, № 277410701, № 277450801 залишено без змін, а ППР № 277430701 було скасовано в частині не підтвердження господарських операцій з ТзОВ "Агроіндекс", ТзОВ "ФІНАНСАКТИВ ТОРГ", ТзОВ "АгроМіт 2018", ТзОВ "СІГМА ОПТІМА", ТзОВ "ПАРТНЕР ІМПУЛЬС" та відповідній частині застосованих штрафних санкцій, а також у частині застосування штрафних санкцій за 2020-2021 роки.

За результатами розгляду скарги ГУ ДПС у Волинській області прийнято ППР від 07.01.2025 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2352960,70 грн, в тому числі: за податковим зобов`язанням 2196696,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 156264,70 грн (а.с.87-88).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 77.1 ст.77 ПК України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Відповідно до підпунктів 14.1.36,14.1.156,14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV (з змінами та доповненнями, далі - Закон № 996-XIV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;

Пунктом 1 статті 3 даного закону визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Частиною 2 статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Методологічні засади в бухгалтерському обліку інформації про доходи

підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначені Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (далі Положення №88).

Відповідно до статті 4 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах: повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Аналогічні норми містить Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 (далі П(С)БО 1), яким визначаються мета, склад і принципи складання фінансової звітності та вимоги до визнання і розкриття її елементів.

Відповідно до пункту 3 розділу 3 П(С)БО 1 фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (далі П(С)БО 15) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Що таке витрати, їх склад визначаються Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999.

Пунктом 176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається. в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;тв) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п. 187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як встановлено п.188.1 ст.188 даного кодексу база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Висновки акту перевірки, на підставі яких позивачу були пізніше нараховані грошові зобов`язання грунтуються на тому, що в перевіряємому періоді встановлено заниження кількість виготовленої продукції - 466963,3 кг, при застосуванні нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 (згідно наданої технологічної інструкції з вирощування курей бройлерів породи ROSS 308, нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 2014, які застосовувалися з технологічною інструкцією з вирощування курей бройлерів породи ROSS, нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 2019, які застосовувалися з технологічною інструкцією з вирощування курей бройлерів породи ROSS) на загальну суму 12210586 грн., зокрема в розрізі циклів вирощування.

Відповідно до наданих документів та регістрів бухгалтерського та складського обліку встановлено, що вказана продукція відсутня на балансі підприємства.

Однак суд не погоджується із вказаними висновками, враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;

Пунктами 109.1, 109.2 ст.109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто, підставами для нарахування грошових зобов`язань, застосування штрафних санкцій до платника податків є порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, під час проведення перевірки заниження кількість виготовленої продукції товариством за період, що перевірявся у кількості 466963,3 кг ґрунтувалися лише на наданій товариством технологічній інструкції з вирощування курей бройлерів породи ROSS 308, за 2014, 2019 роки, які регламентують вирощування курей бройлерів та розроблені американським підприємством, що винайшов вказану породу.

При цьому вказані технологічні інструкції мають інформативний характер, нормативні показники в ній зазначені, жодним офіційним документом на території України не затверджені та не є обов`язковими до виконання. Тобто, ці інструкції не мають будь-якого правового статусу на території України та носять лише інформаційний та рекомендаційний характер по вирощуванню курей породи ROSS, для підприємств які їх вирощують.

Разом з тим, сам розробник даного посібника у ній вказує, що на досягнення нормативних бройлерних показників можуть впливати наступні фактори: доступність кормового матеріалу можуть зменшувати рівень корисних речовин; екстремальні кліматичні умови можуть знижувати продуктивність; економічні передумови можуть обмежувати вибір промислових систем, що може призвести до того, що середня продуктивність може бути нижче ніж у даному посібнику.

Суд зауважує, що контролюючий орган під час перевірки обраховував заниження виготовленої продукції саме по нормативних показниках без врахування вищевказаних обставин.

Як вже зазначав вище суд, підставою для нарахування податкових зобов`язань платнику є в тому числі порушення вимог іншого законодавства.

Зважаючи на те, що зазначені в акті перевірки технологічна інструкція з вирощування курей бройлерів породи ROSS 308, нормативних показників вирощування курей бройлерів породи ROSS 308 2014,2019 не є нормативними документами, та не мають жодного правового та обов`язкового статусу на території України, то невідповідність показників ваги курчат при вирощуванні бройлерів товариством не може свідчити про порушення ними вимог законодавства та не свідчить про заниження кількості реалізованої ними продукції.

Крім того, зазначений акт не може визначати прав та обов`язків позивача, оскільки не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України та фактично носить не обов`язковий, а рекомендаційний характер.

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, при проведенні перевірки та розгляді справи контролюючим органом не подано жодного належного та допустимого доказу, які свідчили, що підприємством у періоді, що перевірявся занижено кількість виготовленої продукції на 466963,3 кг і вони належним чином не відображені в бухгалтерському та податковому обліку.

Разом з тим основними документами, які регламентують вирощення птиці є ДСТУ 8219:2015 «Птиця свійська. Технологічний процес вирощування курчат бройлерів. Загальні вимоги», який є чинним з 01.04.2017 року відповідно до наказу ДП «УкрНДНЦ» від 22.06.2015 року № 61 та ДСТУ 3136:2017 «Птиця сільськогосподарська для забою» прийнято Наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 27.06.2017 р. № 161 та введено в дію 01.01.2019, які і регламентують процеси вирощення курчат бройлерів на території України.

Під час проведення перевірки контролюючим органом не було встановлено будь-яких порушень товариством вказаних ДСТУ під час вирощування курчат бройлерів в період, що перевірявся.

Вага вирощених курчат повністю відповідає даним стандартам.

Вказане, зокрема підтверджується порівняльною таблицею «Розрахунок ваги курчат бройлера» (а.с.121-123).

При цьому, всі показники даної таблиці підтверджуються даними бухгалтерського та податкового обліку, відображені у відповідних деклараціях.

Вирощені курибройлери підприємством продаються до забійного підприємства. Кожна поставка товару належним чином оформляється первинними документами у яких, в тому числі вказується кількість (вага) вирощених та переданих на забій курей бройлерів.

Суд констатує, що контролюючим органом під час перевірки не було поставлено під сумнів законність та правильність заповнення первинних документів.

Як вже вказував суд, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Позивачем вага (кількість) вирощених курчат бройлерів у перевіряємий період відображалася на підставі первинних документів, що підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку та не були спростовані контролюючим органом ні в ході проведення перевірки, ні під час судового розгляду справи.

У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах товариства вагу (та кількість) вирощених курчат в період що перевірявся; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами; відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про протилежне.

Крім того, суд звертає увагу на те, що встановлення контролюючим органом заниженння товариством кількісті виготовленої продукції на 466963,3 кг, виходячи із нормативних показників ваги курчат фактично свідчить про те, що позивач додатково вирости більше 150000 тис курчат у період, що перевірявся.

Вирощення такої кількості курчат потребує наявність певного матеріального ресурсу, що включає в себе придбання більшої кількості корму, медикаментів, використання людино-годин, відповідного забою, витрат електроенергії тощо, які об`єктивними показниками роботи підприємства не підтверджуються та ще раз свідчать про невідповідність висновків акту перевірки фактичним обставинам.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає висновки акту перевірки про заниження позивачем кількості виготовленої продукції, за результатами документальної планової виїзної перевірки безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах ПК України.

Відтак винесення податковихповідомлень рішень від 08.10.2024 № 277440701, № 277410701, № 277450801 та від 07.01.2025 № є протиправним та не грунтується на вимогах закону, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийняття оскаржуваних рішень від 08.10.2024 № 277440701, № 277410701, № 277450801 та від 07.01.2025 № .

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38000,00 грн суд зазначає наступне.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справах № 640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа № 815/1479/18), від 15.07.2020 (справа № 640/10548/19), від 21.01.2021 (справа № 280/2635/20), від 03.08.2022 (справа № 280/4264/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі № 520/6658/21).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 16.01.2025 (а.с. 160-161), вартість правничої допомоги адвокатським об`єднанням, детальний опис робіт (наданих послуг) додаток 1 до договору (а.с.162), виконаних Адвокатським об`єднанням АФК (а.с.159), рахунок фактура №20 від 07.08.2025 на оплату правничої допомоги в сумі 30000 гривень, квитанції про оплату на суму 38000 грн, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 28.04.2025.

При цьому, пунктом 4.2 вказаного договору визначено, що розмір гонорару визначається сторонами у додатку до договору, який є його невід`ємною частиною.

Із наведеного детального опису робіт (наданих послуг), акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 28.04.2025 слідує, що Адвокатське об`єднання АФК надало позивачу наступні послуги: зустріч з клієнтом, ознайомлення із наданими документами, актом перевірки, документами бухгалтерського та податкового обліку товариства за період перевірки, рішенням ДПС України про результати розгляду скарги інших матеріалів, переписки х податковим органом, ППР іншими документами по справі.

Підготовка позовної заяви з додатками та подання її до суду. Підготовка відповіді на відзив відповідача, заперечення, всього 15 год. та загальною вартістю 30000 грн.

Участь у 4 судових засіданнях по 2000 грн на суму 8000 грн.

Суд зазначає, що окремі види послуг, наведені у детальному описі робіт (наданих послуг) за договором від 16.01.2025 станом на 28.04.2025, не є видами правової допомоги та не можуть бути відшкодовані (зокрема зустріч з клієнтом, ознайомлення із наданими документами, актом перевірки, документами бухгалтерського та податкового обліку товариства за період перевірки, рішенням ДПС України про результати розгляду скарги інших матеріалів, переписки з податковим органом, ППР іншими документами по справі тощо).

Щодо участі представника позивача в судових засіданнях, то суд зауважує, що загальна тривалість 4 судових засідань при розгляді даної справи склала понад 2 год., що свідчить про невідповідність заявленої суми у розмірі 8000 грн за участь адвоката в судових засіданнях фактично потраченому ним часу.

Суд, враховуючи складність справи, значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, незначну тривалість судових засідань та участь у них представника позивача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у Волинській області необхідно стягнути 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області судові витрати в загальному розмірі 29224 грн (з них: судовий збір в сумі 24224,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн).

Керуючись статтями 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 08.10.2024 № 277440701, № 277410701, № 277450801 та від 07.01.2025 № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Птахокомплекс Білосток за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір в сумі 24224,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 копійок) та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

РРішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Птахокомплекс Білосток (45641, Волинська обл., Луцький р-н, с. Білосток, вул. Кондзелевича, 14а, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 4, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 12.05.2025