Справа № 160/34884/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
03.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛАН - АГРО» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій просить:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛАН - АГРО» ідентифікаційний код: 36496721, норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України відповідно до повідомлення вих. № 11/10/2024 від 11.10.2024 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач до 24.02.2022 року до повномаштабного вторгнення військ російської федерації на територію України та введення воєнного стану на території України згідно із Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. (з наступним змінами) мав статус сільськогосподарського підприємства та здійснював господарську діяльність на території Пологівського (Токмацького) району Запорізької області, що була спрямована на вирощування зернових культур.
Весь персонал товариства, офісні та інші приміщення, земельні ділянки (все нерухоме майно), рухоме майно, тобто всі об`єкти оподаткування позивача у розумінні діючого податкового законодавства, первинна, бухгалтерська, кадрова та інша документація перебували безпосереднього на території Пологівського (Токмацького) району Запорізької області за його місцезнаходженням та місцем фактичного здійснення господарської діяльності.
Позивач вважає, що рішення відповідача суперечить діючому податковому законодавству та прийняте останнім з проявом надмірного формалізму, а отже таке рішення підлягає скасуванню з урахуванням положень ст. 56 ПК України, тому звертається до суду за захистом своїх порушений прав та з метою оскарження рішення у судовому порядку.
Ухвалою від 15 січня 2025 року суд відкрив провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
29.01.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало письмовий відзив на позов, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та відповідач зазначає, що ТОВ "ГЕОЛАН-АГРО" у листі повідомило про неможливість вивезення первинних документів, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань за період 2009 - 2022 звітні роки, при цьому аналізом поданої податкової звітності встановлено, що в періоді часу з 18.03.2022 по 13.07.2022 ТОВ «ГЕОЛАН-АГ`РО» подавалась податкова звітність до ГУ ДПС у Запорізькій області, Токмацька Державна податкова інспекція (Токмацький район) за періоди, які зазначені у повідомлені про неможливість вивезення первинних документів, зокрема з податку на додану вартість, що потребує обов`язкового підтвердження первинними бухгалтерськими документами.
В поданому до ГУ ДПС повідомленні TOB «ГЕОЛАН-АГРО» просить застосувати до підприємства спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, відповідно до підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України за період з 04.06.2009 року по 31.12.2009 року, 2009 - 2022 звітні роки та за період з 01.01.2023 року по 01.08.2023 року.
Таке повідомлення ТОВ «ГЕОЛАН-АГРО», на думку відповідача, не відповідає прямо визначеній за змістом підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положения» Податкового кодексу України кваліфікуючій умові щодо можливості застосування підприємством спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, оскільки податкова адреса ТОВ «ГЕОЛАН-АГРО» віднесена до переліку територій можливих бойових дій.
Таким чином, ТОВ "ГЕОЛАН-АТРО" не провадило діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих, збройними формуваннями російської фєдереації, а отже не має права на застосування спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності встановлених пп. 69.28 п. 69 підр.10 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
03.02.2025 року позивач подав відповідь на відзив, де вказав, що позивач зазначав, що неподання платником податків повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП є підставою для застосування до такого платника штрафних санкцій, але жодним чином не впливає на ведення господарської діяльності та не може свідчити про те, що за вказаною адресою не проводилась господарська діяльність.
Отже, неподання повідомлення за формою № 20-ОПП може вказувати на порушення обов`язку повідомити про здійснення господарської діяльності за відповідним місцезнаходженням, але жодним чином не спростовує факту зберігання первинних документів на такому об`єкті.
06.02.2025 представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, де вказав доводи аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяві.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до основних видів діяльності позивача відносяться, серед іншого: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування інших однорічних і дворічних культур; допоміжна діяльність у рослинництві; неспеціалізована оптова торгівля.
ТОВ "ГЕОЛАН-АГРО" листом від 20.02.2024 за №20/02/2024 «Про неможливість вивезення первинних документів Товариства (повторне)» повторно повідомило відповідача про неможливість вивезення первинних документів.
Не погодившись з рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.02.2024 №7754/6/04-36-07-03-13, представник ТОВ "ГЕОЛАН-АГРО" адвокат Гедіков С.Л. (діє на підставі довіреності) звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою від №26/04/2024.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відповідно до ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який подовжено у подальшому.
Законом України від 12.05.2022 №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі - Закон № 2260), який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.
Відповідно до п.п. 69.28 п. 69 Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.
У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).
Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.
Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.
Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.
Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.
Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.
Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

Зі змісту зазначених правових приписів слідує, що у разі, якщо платник податків позбавлений можливості вивезти первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, у зв`язку з їх знаходженням на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, такий суб`єкт господарювання зобов`язаний повідомити про ці обставини податковий орган. Контролюючий орган в свою чергу розглядає таке повідомлення та відповідно приймає вмотивоване рішення про мораторій на проведення перевірок або відмову у задоволенні повідомлення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Суд встановив, що до 24.02.2022 року до повномаштабного вторгнення військ російської федерації на територію України та введення воєнного стану на території України згідно із Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. (з наступним змінами) позивач мав статус сільськогосподарського підприємства та здійснював господарську діяльність на території Пологівського (Токмацького) району Запорізької області, що була спрямована на вирощування зернових культур, що підтверджується матеріалами справи.

На вказаних об`єктах позивач здійснював свою господарську діяльність.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 року було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згодом, вказаний вище наказ втратив свою силу, та Наказом № 309 від 22.12.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України був затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Зі змісту цього Наказу слідує, що територія Молочанської міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, де здійснювалася господарська діяльність позивача з 26.02.2022 року відноситься до тимчасово окупованої території російською федерацією.

Позивач до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подав повідомлення про неможливість вивезення первинних документів вих. № 29/12/2023 від 29.12.2023 року.

15 лютого 2024 року позивач отримав від відповідача рішення щодо застосування спеціальних правил положень підпункту 69.28 статті 69 Податкового кодексу України № 7754/6/04-36-07-03-13 від 01.02.2024 року, відповідно до якого у контролюючого органу відсутні підстави для застосування вказаних положень ПК України до позивача, через те, що не було підписане керівником та головним бухгалтером товариства; не зазначені податкові (звітні періоди) за які первинні документи не можуть бути вивезені; не зазначений перелік первинних документів, що не можуть бути вивезені.

Позивач повторно подав до відповідача повідомлення щодо неможливості вивезення первинних документів із додатковим обґрунтуванням та документами вих № 20/02/2024 від 20.02.2024 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

17.04.2024 року позивач отримав лист 20114/6/04-36-07-03/13 від 25.03.2024 року, де зазначило, що контролюючий орган надав підприємству вмотивоване рішення № 7754/6/04-36-07-03-13 від 01.02.2024 року та що у разі незгоди, останнє може бути оскаржене в адміністративному чи судовому порядку.

Позивач відповідно до положень пп. 56.1, 56.2, 56.3 ст. 56 ПК України подав до Державної податкової служби України скаргу про перегляд рішення щодо застосування спеціальних правил положень підпункту 69.28 статті 69 Податкового кодексу України № 7754/6/04-36-07-03-13 від 01.02.2024 року.

За результатами розгляду скарги позивача, останній отримав від ДПС України рішення про результати розгляду скарги № 19862/6/99-00-06-03-03-06 від 27.06.2024 року, відповідно до якого контролюючий орган вищого рівня скасував рішення, викладене у листі від 25.03.2024 року № 20114/6/04-36-07-03/13, та вказав відповідачу забезпечити вжиття заходів щодо розгляду повідомлення позивача від 20.02.2024 року № 20/02/2024 про неможливість вивезення первинних документів.

Позивач 01.08.2024 року засобами поштового зв`язку отримав від ГУ ДПС у Дніпропетровській області рішення про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України № 49283/6/04-36-07-03-13 від 10.07.2024 року.

Не погодившись із зазначеним рішенням товариство подало скаргу до ДПС України про перегляд рішення № 49283/6/04-36-07-03-13 від 10.07.2024 року прийнятого відповідачем.

За результатами розгляду скарги позивача ДПС України прийняло рішення про результати розгляду скарги № 29852/6/99-00-06-03-03-06 від 03.10.2024 року, яким рішення № 49283/6/04-36-07-03-13 від 10.07.2024 року було залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

У серпні 2023 року позивач здійснив дії спрямовані на зміну місцезнаходження. З урахуванням вказаних змін, місцезнаходженням позивача стала наступна адреса: 53280, Дніпропетровська область, Нікопольський р-н, село Придніпровське, вул. Польова, будинок 57, що підтверджується матеріалами справи.

11 жовтня 2024 року позивач вчергове подав повідомлення вих. № 11/10/2024 року про неможливість вивезення первинних документів у порядку передбаченому підпунктом 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Вказане повідомлення, з урахуванням, отриманих минулих рішень відповідача, які описані вище, було підписане новим керівником позивача, що підтверджується матеріалами справи.

30 листопада 2024 року позивач отримав від відповідача рішення № 76792/6/04-36-07-03-13 від 12.11.2024 року щодо відмови застосування спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, відповідно до положень пп. 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, яке і стало предметом спору.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що із наданих до матеріалів справи документів слідує, що місцем провадження господарської діяльності позивача є Пологівський район Запорізької області, яке на час виникнення спірних відносин та на час розгляду справи віднесено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Переліку, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022р. № 75 (із змінами), а після втрати ним чинності - на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що обов`язок доведення щодо можливості чи неможливості платником податків своєчасно виконати свій податковий обов`язок покладається на контролюючий орган. Контролюючий орган встановлює причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії російської федерації, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку, та керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

На виконання приписів пункту 3 вказаного Порядку, контролюючий орган направляє попереднє рішення та рішення платнику податків у порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу. Направлення попереднього рішення та рішення шляхом його надіслання до Електронного кабінету платника податків здійснюється з одночасним надісланням на електронну адресу (адреси) платника податків інформації про вид документа, дату та час його надіслання до Електронного кабінету. Попереднє рішення та рішення, надіслане контролюючим органом до Електронного кабінету, вважається врученим платнику податків, якщо воно сформовано з дотриманням вимог, встановлених розділом II Кодексу.

Вирішуючи цей спір необхідно врахувати, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності поданої заяви прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду документів, які необхідно надати на підставі наведеного аналізу попередньо наданих, які відповідач вважає недостатніми для задоволення заяви. Вживання податковим органом загального посилання на Порядок №225 з перерахуванням усіх документів, які він містить, без наведення відповідної підстави є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів, яких саме не достає, а не всіх, які тільки передбачені Порядком №225.

Відтак невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до порушення принципу юридичної визначеності. Отже, є неприйнятним.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 815/2985/18.

Вищенаведена правова позиція узгоджується також з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.07.2019 по справі №140/2160/18, від 27.04.2023 по справі №460/8040/20, від 20.06.2023 по справі №200/6012/20-а, згідно із яких загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу та не дає змогу суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган прийшов саме до таких висновків, надати їм правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

У рішенні відмові Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.11.2024 року № 76732/6/04-36-07-03-13 відповідач посилається на те, що позивачем не дотримано вимог пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, з таких підстав, а саме:

1. «При цьому про наявність (створення) у ТОВ «ГЕОЛАН-АГРО» таких об`єктів як офісне приміщення або місце зберігання, розміщення первинних документів бухгалтерського обліку та звітності за адресою: Запорізька область, Пологівський (Токмацький) район, село Запоріжжя, вул. Центральна, буд. 15, контролюючий орган не було повідомлено (Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (за формою 20-ОПП)… Отже, платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність. Вищезазначене свідчить про недотримання підприємством ТОВ «ГЕОЛАН-АГРО» вимог підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК.»;

2. «Проте у повідомленні зазначено, що не можуть бути вивезені первинні документи за період з 04.06.2009 року по 31.12.2009 рік, період 2009 2022 звітні роки та за період з 01.01.2023 року по 01.08.2023 року. Вищезазначене свідчить про недотримання підприємством ТОВ «ГЕОЛАН-АГРО» вимог п.п. 69.28 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК.».

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що відмовляючи позивачу у прийнятті рішення про відсутність можливості виконання податкових обов`язків останнім, відповідач не врахував всі фактичні обставини справи та вдався до «надмірного формалізму» через занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог.

Відповідач нічим не спростовує ті обставини, що товариство знаходиться на окупованій території та не може вивезти документи за спірний період. Та обставина, що підприємство не подало повідомленя за формою 20-ОПП також не спростовує фактів місцезнаходження підприємства та документації за вказаний період на окупованій території , і не може позбавити позивача права на застосування до нього п. 69.28 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК».

В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пунктів 2, 4 та 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на вищенаведені норми права, враховуючи, що не вчинення відповідачем відповідних дій призвело до порушення права позивача у спірних правовідносинах на застосування до нього підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України , суд вважає, що позивач обрав у позовній заяві належний спосіб захисту порушеного права.

Вітак суд, задовільняючи позовну вимогу позивача про зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛАН - АГРО» норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України відповідно до повідомлення вих. № 11/10/2024 від 11.10.2024 року, не втручається в дискреційні повноваження відповідача, оскільки останній за викоадених обставин не має інших варіантів дій, як застосувати до позивача п. 69.28 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК».

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд зробив висновок про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок про задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 4844,80 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2024.

Оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 4844,80 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛАН - АГРО» (с. Придніпровське, Нікопольський р-н, Дніпропетровська обл, 53280, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд.17-а, м.Дніпро, 49005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 76792/6/04-36-07-03-13 від 12.11.2024 року, яким відмовлено у застосуванні положень п.п.69.28 и.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛАН - АГРО» ідентифікаційний код: 36496721, видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області;

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛАН - АГРО» ідентифікаційний код: 36496721, норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України відповідно до повідомлення вих. № 11/10/2024 від 11.10.2024 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛАН - АГРО» (с. Придніпровське, Нікопольський р-н, Дніпропетровська обл, 53280, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м. Дніпро, ) документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 4844,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук