Справа № 160/6369/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2025 рокуСправа №160/6369/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Повного товариства «Ломбард «Еталон» Щербаков і компанія» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Повного товариства «Ломбард «Еталон» Щербаков і компанія» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення рішення є протиправними, а висновки викладені в акті перевірки №3215/04-36-24-10/21890699 від 24.10.2024 помилковими.
Виходячи з правової природи взаємовідносин які виникали в період з 01.04.2018 по 30.06.2024 між позивачем, як кредитодавцем (заставодержателем) та фізичними особами (позичальниками - заставодавцями) в межах договорів про надання фінансового кредиту та закладу, фізичні особи (позичальники - заставодавці) отримували грошові суми в якості позики, які підлягали поверненню та не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу таких фізичних осіб (позичальників - заставодавців) і тому у позивача, як кредитодавця (заставодержателя) протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 не виникало статусу податкового агента та обов`язку обчислювати, утримувати із виплачених сум позики в період дії договорів фінансового кредиту податків, та сплачувати такі податки до бюджету. Позивачем, як кредитодавцем (заставодержателем), протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024, здійснювалося звернення стягнення на закладені речі внаслідок невиконання фізичними особами (заставодавцями) умов договорів про надання фінансового кредиту та закладу, шляхом збуту вказаних речей до державної скарбниці України через Національний банк України, за рахунок чого позивачем було частково компенсовані вимоги за умовами договорів фінансового кредиту та закладу та покрити свої витрати, пов`язані з невиконанням заставодавцями вказаних договорів (суми отримані від реалізації заставленого майна не перевищували розмір забезпечених цією заставою вимог ПТ «Ломбард «Еталон» - сум раніше виплачених позик за договорами фінансового кредиту та закладу). Фізичним особам (заставодавцям) протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 будь які грошові кошти не виплачувалися. Грошові кошти отримані позивачем, як кредитодавцем (заставодержателем), протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 в результаті звернення стягнення на закладені речі внаслідок невиконання фізичними особами (заставодавцями) умов договорів про надання фінансового кредиту та закладу, шляхом збуту вказаних речей до державної скарбниці України через Національний Банк України, не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу таких фізичних осіб (позичальників - заставодавців), оскільки вказане майно було придбане за рахунок грошових коштів у вигляді позик наданих фізичним особам позичальникам (заставоводацям) і тому у ПТ «Ломбард «Еталон», як кредитодавця (заставодержателя) протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 не виникало статусу податкового агента та обов`язку обчислювати, утримувати з грошових коштів отриманих від збуту закладених речей до державної скарбниці України, та сплачувати такі податки до бюджету. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій висловив позицію аналогічну викладеній у позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Повне товариство «Ломбард «Еталон» Щербаков і компанія» зареєстроване 25.08.1994 та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Видами діяльності є 64.92 Інші види кредитування.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка позивача за період діяльності з 01.04.2018 по 30.06.2024 з метою здійснення контролю за повнотою нарахування та сплатою податку на доходи фізичних осіб, військового збору та за період діяльності з 01.01.2014 по 30.06.2024 з метою здійснення контролю за повнотою нарахування та сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За результатом проведеної перевірки складено акт №3215/04-36-24-10/21890699 від 24.10.2024 «Про результати планової виїзної перевірки повного товариства «Ломбард «Еталон» Щербаков і компанія».
Актом перевірки встановлено порушення по податку на доходи фізичних осіб та військовому збору а саме:
-перевіркою достовірності та повноти включення доходів (в грошовій формі) до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків в період з 01.04.2018 по 30.06.2024 встановлено наступне: ПТ "ЛОМБАРД "ЕТАЛОН", як податковим агентом, не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб від реалізації заставленого майна в зв`язку з невиконанням фізичними особами-позичальниками умов договору про надання фінансового кредиту та закладу, чим порушено п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, 168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.«а» п.171.2 ст.171, пп.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 3 768 362,79 грн., (01.04.2018р.-31.12.2018р.- 150054,34 грн., 2019р.- 628719,80 грн., 2020р.- 597974,25 грн., 2021р.-387078,73 грн., 2022р.-313362,24 грн., 2023р.- 1164410,18 грн., 01.01.2024р.- 30.06.2024р.- 526763,25 грн.).
- у перевіряємому періоді до відомостей про суми виплачених доходів платникам податків фізичним особам за формою № 4ДФ, 1ДФ поданих до ГУ ДПС у Дніпропетровській області без відображень (не включення) сум виплачених доходів (грошових коштів) наданих фізичним особам у вигляді фінансового кредиту під заставу золота (золотих виробів) з ознакою доходу « 108» у І, ІІ, ІІІ, VI кварталах 2019 року, І, ІІ, ІІІ, VI кварталах 2020 року, І, ІІ, ІІІ, VI кварталах 2021 року, І, ІІ, ІІІ, VI кварталах 2022 року, І, ІІ, ІІІ, VI кварталах 2023 року., чим порушено абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ.
На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийняті оскаржувані податкові повідомлення рішення, не погодившись з якими позивачем подано відповідну скаргу до ДПС України.
Рішенням ДПС України від 13.02.2025 №4217/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги, скарга позивача на оспорюванні податкові повідомлення - рішення залишені без задоволення, а оспорюванні податкові повідомлення рішення без змін.

Не погодившись з такими податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з пп. 14.1.100 п.14.1 ст. 14 ПК України, ломбардна операція - операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 №2654-XII, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ч.2 ст. 575 ЦК України, закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.19 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-XII, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 №2654-XII, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В період з 01.04.2018 по 30.06.2024, ПТ «Ломбард «Еталон», як кредитодавцем (заставодержателем), надавалися фінансові кредити фізичним особам, позичальникам (заставодавцям), згідно умов укладених з останніми договорів про надання фінансового кредита та закладу.

З системного аналізу приписів пп. 14.1.100 п.14.1 ст. 14, ПК України, ст.ст.1,19, 20 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-XII, ч.2 ст. 575, 589, 590 ЦК України, вибачається, що ПТ «Ломбард «Еталон», як кредитодавець (заставодержатель), не є власником закладених речей, а при невиконанні умов договору позичальником (заставодавцем), набував право звернення стягнення на предмет застави шляхом їх реалізації та на задоволення за рахунок одержаної від продажу суми своїх вимог за умовами договорів фінансового кредиту та закладу та покрити свої витрати, пов`язані з невиконанням заставодавцем договору.

Згідно з пп.162.2.20 п.164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп.165.1.16 п.165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: кошти, отримані платником податку в рахунок компенсації (відшкодування) вартості майна (нематеріальних активів), примусово відчуженого державою у випадках, передбачених законом, або вартість такої компенсації, отриманої у не грошовій формі; доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики).

Згідно з п.18.1 ст. 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Як передбачено п.57.1 ст. 57 ПК України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пп.162.1.1, пп.162.1.3 п.162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент.

Виходячи з правової природи взаємовідносин які виникали в період з 01.04.2018 по 30.06.2024 між позивачем, як кредитодавцем (заставодержателем) та фізичними особами (позичальниками - заставодавцями) в межах договорів про надання фінансового кредиту та закладу, фізичні особи (позичальники - заставодавці) отримували грошові суми, які підлягали поверненню.

Згідно з приписами п.18.1 ст. 18, п.57.1 ст. 57, пп.162.1.1, пп.162.1.3 п.162.1 ст. 162, пп.162.2.20 п.164.2 ст. 164, пп.165.1.16 п.165.1 ст. 165 ПК України, грошові кошти, які протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024, отримувалися фізичними особами (позичальниками - заставодавцями) в якості позики в період дії договорів фінансового кредиту та закладу не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу таких фізичних осіб (позичальників - заставодавців),а у позивача, як кредитодавця (заставодержателя) протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 не виникало статусу податкового агента та обов`язку обчислювати, утримувати із виплачених сум позики в період дії договорів фінансового кредиту податків, та сплачувати такі податки до бюджету.

Частиною 1 ст.25 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992р. № 2654-XII передбачено, що якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.

Позивачем, як кредитодавцем (заставодержателем) протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024, здійснювалося звернення стягнення на закладені речі внаслідок невиконання фізичними особами (заставодавцями) умов договорів про надання фінансового кредиту та закладу, шляхом збуту вказаних речей до державної скарбниці України через Національний банк України.

Позивачем було частково компенсовані вимоги за умовами договорів фінансового кредиту та закладу та покриті свої витрати, пов`язані з невиконанням заставодавцями вказаних договорів. Фізичним особам (заставодавцям) протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 будь які грошові кошти не виплачувалися (підтверджується наявними у матеріалах справи роздруківками оборотно сальдових відомостей по рахункам 361 та 311, виписками по рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк», рекламаціями № 420 від 18.04.2018, № 471 від 03.05.2018 , № 528 від 17.05.2018, № 1250 від 27.11.2018, № 8 від 03.01.2019, № 183 від 05.02.2019, № 351 від 06.03.2019, № 442 від 26.03.2019, № 572 від 03.05.2019, № 612 від 15.05.2019, № 714 від 06.06.2019, № 873 від 04.07.2019, № 1198 від 17.09.2019, № 1059 від 17.08.2019, № 1380 від 04.11.2019, № 1622 від 24.12.2019, № 240 від 12.03.2021, № 333 від 09.04.2021, № 416 від 26.04.2021, № 742 від 19.07.2021, № 8 від 11.01.2022, № 177 від 30.05.2022, № 280 від 29.09.2022, № 5 від 04.01.2023, № 87від 24.03.2023 та актами про остаточне приймання цінностей № 385 від 09.06.2023, № 516 від 15.08.2023, № 719 від 28.21.2023, № 34 від 17.01.2024, №133 від 28.02.2024, № 248 від 08.04.2024).

Грошові кошти отримані позивачем, як кредитодавцем (заставодержателем), протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024, в результаті звернення стягнення на закладені речі внаслідок невиконання фізичними особами (заставодавцями) умов договорів про надання фінансового кредиту та закладу, шляхом збуту вказаних речей до державної скарбниці України через Національний Банк України, не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу таких фізичних осіб (позичальників - заставодавців), оскільки вказане майно було придбане за рахунок грошових коштів у вигляді позик наданих фізичним особам позичальникам (заставоводацям) та відповідно у позивача, як кредитодавця (заставодержателя) протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 не виникало статусу податкового агента та обов`язку обчислювати, утримувати з грошових коштів отриманих від збуту закладених речей до державної скарбниці України, та сплачувати такі податки до бюджету.

Згідно з п.176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

Оскільки протягом періоду з 01.04.2018 по 30.06.2024 при отриманні фінансових кредитів фізичними особами - позичальниками (заставодавцями) за договорами фінансового кредиту та закладу та при подальшому зверненні позивачем стягнення на закладені речі внаслідок невиконання фізичними особами (заставодавцями) умов договорів про надання фінансового кредиту та закладу, шляхом збуту вказаних речей до державної скарбниці України, у фізичних осіб позичальників (заставодавцев) не виникав згідно ст. 163, пп. 1.2 п.16-1 підрозд. 10 розділ ХХ ПК України об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, відповідно у позивача не виникав статус податкового агента відносно вказаних фізичних осіб та не виникали податкові обов`язки щодо обчислення, нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку на доход фізичних осіб та військового збору, не виникав обов`язок подавати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, згідно ст. 176, пп. 1.6 п.16-1 підрозд. 10 розділ ХХ ПК України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.38.1 ст. 38, п. 57.1 ст. 57, пп.164.2.20 п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168 пп. «а» п.171.2 ст. 171, пп. «а», абз. «б» п.176.2 ст. 176, пп. 1.2, пп. 1.3, пп.1.4, пп.1.6 п.16-1 підрозд. 10 розділ ХХ ПК України, спростовується наявними у матеріалах справи доказами, а тому є безпідставним та необґрунтованим.

За приписами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 30280,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 257 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Повного товариства «Ломбард «Еталон» Щербаков і компанія» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 19.11.2024 № , від 19.11.2024 № та від 19.11.2024 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Повного товариства «Ломбард «Еталон» Щербаков і компанія» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська