Справа № 520/35917/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Садова М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 р. Справа № 520/35917/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025, по справі № 520/35917/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 27.11.2024 №11 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди її роботи та навчання, а саме: період навчання з 05.12.1994 по 10.06.1995 у Донецькому державному технічному університеті на факультеті підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів Донецького державного технічного університету за спеціальністю Фінанси та кредит; період здійснення підприємницької діяльності з 27.10.1995 по 31.12.2003 як фізична особа-підприємець; повні місяці страхового стажу здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 31.12.2017;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.11.2024.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 частково задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.11.2024 № 11 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу: період навчання з 05.12.1994 до 10.06.1995, періоди здійснення підприємницької діяльності: 27.10.1995 до 30.06.2000, з 01.01.2003 до 31.12.2003.

В решті позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для зарахування до стажу позивача період навчання з 05.12.1994 по 10.06.1995 та період перебування на обліку як фізична особа-підприємець з 27.10.1995 по 31.12.2003, відтак за наданими документами та відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення складав 25 років 11 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, 21.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.11.2024 № 11 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обґрунтовуючи відсутність необхідного пільгового стажу пенсійний орган у оскаржуваному рішенні зазначив, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- період перебування на обліку як ФОП з 27.10.1995 до 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про періоди сплат страхованих внесків до ПФ України та відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- період навчання з 05.12.1994 до 10.06.1995 згідно з записами у трудовій книжці, оскільки не вказано кваліфікацію та номер наказу про закінчення навчання дописано іншим чорнилом.

Позивач, не погодившись із відмовою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, зарахувавши спірні періоди роботи да стажу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, висновки пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком ґрунтуються, у тому числі, на твердженні про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи період згідно з записами у трудовій книжці з 05.12.1994 по 10.06.1995, оскільки не вказано кваліфікацію та номер наказу про закінчення навчання дописано іншим чорнилом.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У той же час, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За наведених обставин колегія суддів зазначає, що вказані недоліки ведення трудової книжки не спростовують факт навчання, а відтак наявність трудового стажу позивача у зазначений період, з огляду на що доводи пенсійного органу про неврахування вказаного періоду не знайшли свого підтвердження.

Судовим розглядом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 (записи №7-8) ОСОБА_1 05.12.21994 зарахована слухачем ФПТ і ПК Донецького державного технічного університету згідно наказу № Ц-44 від 05.12.21994. 10.06.1995 ОСОБА_1 відраховано у зв`язку із закінченням згідно з наказом від 10.06.1995 № Ц-69. Записи № 7-8 внесено навчальним закладом (а.с. 25).

Крім того, відповідно до диплому про перепідготовку НОМЕР_2 ОСОБА_1 закінчила факультет підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів Донецького державного технічного університету за спеціальністю фінанси та кредит. Рішення державної кваліфікаційної комісії від 09.06.1995 присвоєно кваліфікацію економіст-фінансист. Дата 10.06.1995. Реєстраційний №109. Диплом містить додаток до диплома молодшого спеціаліста (а.с. 49-50-51).

Таким чином, трудова книжка позивача містить необхідні записи, підписи уповноваженої особи та печатки підприємств.

Отже, відсутність запису про здобуту кваліфікацію, яка підтверджується дипломом про перепідготовку НОМЕР_2 , та написання номеру наказу про закінчення навчання іншим чорнилом не може бути підставою неврахування відповідного періоду навчання для обрахунку стажу при обчисленні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства уповноваженою на те особою.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем допущено протиправні дії щодо не зарахування до стражу роботи періоду навчання позивача, адже такий підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак період навчання позивачки з 05.12.1994 до 10.06.1995 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо зарахування до стажу роботи період перебування позивача на обліку як ФОП з 27.10.1995 до 31.12.2003, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, законодавець передбачив зарахування як до трудового, так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

У ході судового розгляду встановлено, що позивачка з 27.10.1995 зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер державної реєстрації № 0003756, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 27-29).

При цьому, спрощена система оподаткування була запроваджена Указом Президента України від 03.07.1998 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», у зв`язку з чим позивачка не могла перебувати на спрощеній системі оподаткування до періоду її запровадження.

Висновки пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком ґрунтуються, у тому числі, на твердженні про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду здійснення позивачкою підприємницької діяльності з 27.10.1995 до 31.12.2003 через відсутність інформації про сплату страхових внесків.

Відповідно до листа ГУ ДПС у Київській області документи, які відображають звітність платників податків за період з 1995 до 2011 роки знищені.

Разом з тим, отримання особою доходу передбачає сплату відповідних податків, при цьому адмініструє сплату податків відповідний податковий орган.

Адміністрування сплати страхових внесків (єдиного внеску) так само покладено на відповідний державний орган. Особа не може нести відповідальність за наповнення Реєстру застрахованих осіб.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 640/25128/19.

У ході судового розгляду встановлено, що ФОП ОСОБА_1 платник єдиного податку, що підтверджено свідоцтвом платника єдиного податку серії А № 927742 від 31.05.2012, виданого ДПС України. З 01 січня 2012 року - дата обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, відповідно до якого документ, що підтверджує державну реєстрацію суб`єкта господарювання свідоцтво про реєстрацію ФОП № НОМЕР_3 від 27.10.1995 (а.с. 30).

З огляду на викладене вище правове регулювання та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку з відсутністю належного підтвердження несплати позивачем податків та зборів відповідно до загальної системи оподаткування та неможливості перебування на спрощеній системі оподаткування період з 27.10.1995 до 31.12.1997, а також період з 01.01.1998 до 30.06.2000 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Крім того, відповідно до розрахунків зобов`язання зі сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування про доходи одержані за період І квартал 2003 року, ІІ квартал 2003 року, ІІІ квартал 2003 року, ІV квартал 2003 року, доходи одержані позивачем від підприємницької діяльності: фіксований патент (а.с. 35-38).

Сплата ФОП ОСОБА_2 фіксованого патенту за період 2003 року підтверджується платіжними документами від 27.12.2002 № 223, від 31.03.2003 №88, від 02.07.2003 №136 убачається (а.с. 32-34).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою за 2003 рік виконано зобов`язання зі сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування до ПФ України, а відтак зазначений період підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 27.11.2024 №11 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , та наявність підстав для його скасування, зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.11.2024 з урахуванням висновків суду.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належним чином правомірності своїх дій у спірних відносинах, колегія суддів зазначає про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 по справі № 520/35917/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов