Справа № 766/18658/24
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 м. Херсон

24 квітня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

справа №766/18658/24; провадження№2-а/766/192/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) поданої представником за ордером, адвокатом Петряєвим Володимиром Вікторовичем (місцезнаходження: 73011, м. Херсон, Бульвар Мирний, 3) до Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради(адміністративної комісії) (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул.. Перекопська, буд. 166), про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Вимоги та позиція позивача

У листопаді 2024 року представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про скасування постанови, у якому просив:

визнати незаконною постанову №220/48 від 17.10.2024 року винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської районної у місті Херсоні ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП; скасувати постанову №220/48 винесену 17.10.2024 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської районної у місті Херсоні ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП; адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП - закрити. В окремо поданій заяві просив поновити строк на оскарження постанови.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.10.2024 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської районної у місті Херсоні ради винесено постанову №220/48 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн.

Оскаржувану постанову позивачка вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що до матеріалів справи не додано доказів, які б підтверджували факт продажу алкогольних напоїв; отримання ОСОБА_1 грошей від продажу алкогольних виробів.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови та є підставою для її скасування.

Позиція відповідача

12.03.2025 року представник виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради подав відзив на адміністративний позов.

Вказує, що вчинення правопорушення ОСОБА_1 підтверджується протоколом про скоєння адміністративного правопорушення серії ВАД №362479 від 13.09.2024, її згодою у протоколі і поясненнях (під підпис) щодо вчинення нею адмінправопорушення, фотофіксацією з місця адміністративного правопорушення, поясненнями неповнолітнього покупця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач під час складання протоколу, в поясненнях визнала факт продажу алкогольного напою - пива TM «Львівське», об`ємом 2 л., 4,3 об.алк., вартістю 85,00 грн.

Про час та місце розгляду справи адмінкомісією була попереджена належним чином SMS повідомленням. На розгляд справи з`явилася особисто, права їй на початку розгляду справи роз`ясненні. Справа адмінкомісією була розглянута відповідно до вимог статей 245-251 КУпАП та оскаржувана постанова комісії була прийнята законно та обґрунтовано та скасуванню не підлягає.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2024 року позов залишено без руху з наданням позивачу строку п`ять днів на усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання у справі на 12.03.2025 року.

У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Від представника позивача Петряєва В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшло клопотання розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань до суду не надходило.

У зв`язку із неявкою представника відповідача судове засідання відкладено на 09.04.2025 року.

12.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано Головуючому у справі 13.03.2025 року.

12.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд та вирішення справи без участі сторони відповідача, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано Головуючому у справі 13.03.2024 року.

У зв`язку із зайнятістю Головуючого у судовому засідання з розгляду іншої цивільної справи, судове засідання не відбулося, розгляд справи призначено на 24.04.2025 року.

У час призначений для розгляду справи учасники справи не з`явився, подали заяви про проведення розгляду справи без їх участі, просили врахувати раніше подані заяви по суті справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст.205 КАС України, належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання, заяви позивача, його представника та представника відповідача про розгляд справи без їх участі та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановляє ухвалу про розгляд справи у письмовому провадженні без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду із позовом.

У окремо поданому клопотанні представник позивачки клопотав про поновлення строку звернення до суду з підстав того, що оскаржувану постанову отримано 01.11.2024.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку позивачу на звернення до суду із позовом, суд зазначає наступне.

Строки звернення до суду визначенні ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.

Згідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень(постанов) у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З урахуванням положень ст.ст. 122,123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених у заяві доводів і з того, чи мав скаржник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи із обставин, викладених вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими, підтверджуються відомостями у оскаржуваній постанові щодо дати її направлення ОСОБА_1 , а тому суд визнає їх поважними, з огляду на що поновлює пропущений позивачем строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обставини встановлені судом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №362479 від 13.09.2024, ОСОБА_1 12.09.2024 року близько 13:30 год. перебуваючи на своєму робочому місця ФОП « ОСОБА_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила продаж однієї пляшки алкогольного напою, а саме ТМ «Львівське», об`ємом 2 л., 4,3 об.алк., вартістю 85,00 грн., неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

З пояснень від 13.09.2024 року, відібраних співробітником поліції у неповнолітнього покупця ОСОБА_2 , встановлено, що останній 12.09.2024 близько 13:00 год. зайшов до магазину за адресою: АДРЕСА_2 , де попросив продавця магазину продати йому пиво «Львівське», на що остання не запитала будь-які документи та здійснила продаж пива «Львівське» 2 л. вартістю 85,00 грн. Після цього ОСОБА_2 пішов до товариша, з яким вживали пиво. Після цього між товаришем та його вітчимом сталася бійка.

17.10.2024 року адмінкомісією при виконкомі Дніпровської районної в м. Херсоні ради складено прокол №220/48 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 , у якому вказано, що ОСОБА_1 12.09.2024 року близько 13:30 год. перебуваючи на своєму робочому місця ФОП « ОСОБА_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила продаж однієї пляшки алкогольного напою, а саме ТМ «Львівське», об`ємом 2 л., 4,3 об.алк., вартістю 85,00 грн, неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги ст.. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що не знала про неповноліття покупця і щодо заборони продажу алкогольних напоїв неповнолітнім.

Згідно постанови адміністративної комісії при Виконкомі Дніпровської районної в м. Херсоні ради №220/48 від 17.10.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800,00 грн. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 12.09.2024 року близько 13:30 год. перебуваючи на своєму робочому місця ФОП « ОСОБА_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила продаж однієї пляшки алкогольного напою, а саме ТМ «Львівське», об`ємом 2 л., 4,3 об.алк., вартістю 85,00 грн, неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги ст.. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

З позиції позивача постанова не відображає дійсних обставин справи, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не містить доказів вчинення інкримінованого правопорушення.

З поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву встановлюється, що відповідач заперечує проти позовних вимог.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за частиною 2 статті 156 КУпАП .

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби та тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, склад адміністративного правопорушення, відповідно до часини 2 ст. 156 КУпАП становлять дії, зокрема, продаж пива, слабоалкогольних напоїв (крім безалкогольних), та тютюнових виробів (сигарет) особі, яка не досягла 18-річного віку.

При цьому, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

У статті 2 вказаного Закону визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

З системного аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №П/811/1217/16.

В той час як у цій справі належних та допустимих доказів того, що позивач здійснила продаж пива саме неповнолітній особі ОСОБА_2 , 2007 р.н., суду не надано. Долучене до відзиву відповідачем фото не містить ані інформації про предмет доказування у цій справі, ані дати, часу та місця його створення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 та від 29.04.2020 у справі №161/5372/17.

Фактично єдиними доказами інкримінованих позивачці порушень є показання неповнолітнього покупця та рапорт працівників поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Однак, доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт продажу позивачем пива неповнолітній особі, матеріали справи не містять.

Також, не беруться судом до уваги письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , 2007 р.н., як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки, такі пояснення написані ним не власноруч та за відсутності інших доказів вони не можуть свідчити про продаж йому таких товарів, за що визначена відповідальність ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Крім того, за вимогами статті 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Алкогольні напої під час виявлення у неповнолітніх підлягали вилученню посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а про таке вилучення цією ж особою мав складатися відповідний протокол або робитися запис, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак, з наявних в матеріалах справи протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що проведення вилучення жодних речей, зокрема алкогольного напою, працівниками поліції не здійснювалось.

Отже, аналізуючи усі обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем не заявлено вимогу про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) поданої представником за ордером, адвокатом Петряєвим Володимиром Вікторовичем (місцезнаходження: 73011, м. Херсон, Бульвар Мирний, 3) до Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради(адміністративної комісії) (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул.. Перекопська, буд. 166), про скасування постанови задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської районної у місті Херсоні ради №220/48 від 17.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 6 800, 00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 24.04.2025 року.

СуддяЄ. М. Булах