Справа № 461/9303/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 461/9303/24 пров. № А/857/32738/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Прачук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 - адвоката Крупінської Наталії Леонідівни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2024 року у справі №461/9303/24 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця (головуючий суддя першої інстанції Зубачик Н.Б., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 21.11.2024),-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року у справі №461/4371/24 позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області задоволено, затримано громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на 6 (шість) місяців, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 461/4371/24 апеляційну скаргу громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року по справі № 461/4371/24 - без змін. Представник позивача повідомив, що строк затримання відповідача закінчується 28.11.2024. Окрім того, представник зазначив, що посольство Республіки Молдова в Україні надало інформацію, відповідно до якої громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документами з національної паспортної системи Республіки Молдова не була документована, але вона народжена на території Республіки Молдова і це надає їй право на звернення до молдавської сторони для набуття громадянства по народженню. Представник стверджує, що вказані обставини стали причиною неможливості забезпечення примусового видворення відповідача, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2024 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, терміном на шість місяців.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представником громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 - адвокатом Крупінською Н.Л. подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції не враховано аргументи відповідача в судовому засіданні при наданні пояснень та не повно з`ясовано обставини справи.

Вказує, що Відповідач мала зареєстроване (з її слів) місце проживання в м. Одеса. Мала не офіційне місце роботи в цьому ж місті. Це і є метою її перебування в Україні.

Перебування її в Волинському ПТПІ з 28.05.2024 року не дає їй можливості самостійно виїхати з України. Залишивши її тримання ще на 6 місяців суд обмежив її право на самостійне оформлення та отримання нею відповідних документів. Адже незадовго до її затримання були викрадені в неї наявні документи.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому зсіданні апеляційного розгляду справи відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач крім цього зазначила, що у неї наявний паспорт Республіки Придністров`я, родичі мають можливість передати кошти, тому просить надати їй можливість або відправити в Республіку Придністров`я.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року у справі №461/4371/24, залишеним без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року, позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області задоволено, затримано громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на 6 (шість) місяців, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

З метою забезпечення ідентифікації відповідача було надіслано запит до Посольства Республіки Молдови в Україні від 05.06.2024 щодо сприяння у ідентифікації відповідача та повернення її на батьківщину.

У листі Посольства Республіки Молдова в Україні виx. №UKR/461/100 від 13.06.2024, який надано у відповідь на запит, йдеться про те, що згідно інформації компетентних органів Республіки Молдова, громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документами з національної паспортної системи Республіки Молдова не була документована, але вона народжена на території Республіки Молдова і це надає їй право на звернення до молдавської сторони для набуття громадянства по народженню.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що неодержання позивачем інформації, необхідної для ідентифікації відповідача, робить неможливим закінчення процедури її ідентифікації та відповідно є підставою для продовження строку затримання відповідача.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

У пункті 14 частини першої статті 1 зазначеного Закону передбачено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 4 статті 30 Закону України від 22.09.2011 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до частині 11 статті 289КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 12 статті 289 КАС України, продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з частиною 13 статті 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісії особи.

Судом встановлено, що 26.05.2022 Управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області прийнято рішення примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 , та зобов`язати її покинути територію України у термін до 24.06.2022. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 прибула на територію України 04.09.2021 через ПП «Троїцьк-Височанка» за паспортом громадянина Молдови, який в подальшому втратила та територію України не залишала, перейшла у статус нелегального мігранта. Документи, що посвідчують особу іноземки - відсутні.

26.05.2022 Рівненським міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МРВ 000474 за ч.1 ст.203 КУпАП, відносно громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 , яка 26.05.2022 о 11:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , порушила правила перебування в Україні і проживає без документів на право проживання в Україні, чим порушила Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011. Постановою Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області серії ПН МРВ 000474 від 26.05.2022 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн., оскільки остання порушила правила перебування в Україні і проживає без документів на право проживання в Україні, чим порушила Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Рішення про примусове повернення Відповідачем до суду не оскаржувалося.

Про свою належність до громадянства Республіки Молдова затримана нелегальна мігрантка повідомила УДМС Рівненській області та надала відповідні письмові пояснення від 26.05.2022. Також була складена довідка про особу від 26.05.2022, підписана в тому числі ОСОБА_1 , що документи, які посвідчують особу у ОСОБА_1 відсутні, а також була відсутня будь-яка попередня інформацію про особу за обліками ДМС.

В подальшому 28.05.2024 року о 11.45 год. згідно протоколу №МЛВ 000083 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП працівниками Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області була виявлена та затримана громадянка Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме ухилялася від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПР МЛВ 002528 від 28.05.2024 за ч. 2 ст. 203 КУпАП Відповідач перевищила дозволений строк перебування більш як на 30 днів та не виконала попереднє рішення про примусове повернення від 26.05.2022 року, винесене УДМС у Рівненській області.

Дії Відповідача порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП - перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування іноземців в Україні Відповідач до суду не оскаржувала.

28.05.2024 ГУ ДМС у Львівській області прийнято рішення про видворення Відповідача на підставі не виконаного попереднього рішення про примусове повернення згідно ст. 30 Закону № 3773- VI.

Рішення про видворення Відповідачем до суду не оскаржувалось.

Встановлено, що Відповідач перевищила дозволений строк свого перебування на території України - більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушила п. 2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 № 150 (далі - Порядок № 150).

Відповідно до п.п. 2, 5 Порядку № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідач ОСОБА_1 , нелегально перебуваючи на території України, ухилилася від виїзду з України, не вживала заходів щодо оформлення легального статусу перебування на території України, не має постійного місця проживання та місця праці, не має стабільного законного джерела доходів для свого існування, відтак існує ризик втечі Відповідача та уникнення нею подальшого примусового видворення за межі території України, з заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не зверталася, тому підстави для подальшого перебування ОСОБА_1 на території України відсутні.

Судом встановлено, що позивачем вчинялися належні дії з метою ідентифікації відповідача, а саме було направлено відповідний запит до Посольства Республіки Молдова, зокрема з метою забезпечення ідентифікації Відповідача був надісланий запит до Посольства Республіки Молдови в Україні від 05.06.2024 щодо сприяння у ідентифікації відповідача та повернення її на батьківщину.

У відповідь на даний запит листом від 13.06.2024, що надійшов на адресу Волинського ПТПІ ДМС України, посольство Республіки Молдова в Україні повідомило, що згідно інформації компетентних органів Республіки Молдова, громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документами з національної паспортної системи Республіки Молдова не була документована але вона народжена на території Республіки Молдова і це надає їй право на звернення до молдавської сторони для набуття громадянства по народженню.

Разом з тим, Позивач вживає активних заходів з метою ідентифікації особи та забезпечення виконання рішення про видворення чи реадмісію ОСОБА_1 , про що свідчить лист Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України від 23.12.2024 №8.3/3439-24.

Крім цього, відповідно до листа Управляння по нагляду за режимом перебування, Державну міграційну службу України повідомлено про не погодження реадмісії ОСОБА_1 .

Апеляційний суд також зауважує, що Відповідач ОСОБА_1 не зверталася до територіальних органів ДМС із заявою про визнання її біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Що стосується твердження апелянта про наявність паспорту Республіки Придністров`я, як на підставу відмови у задоволенні позову, то апеляційний суд вважає такі необґрунтованими, з огляду на невизнання Республіки Придністров`я.

Відповідно п.7 ч.1ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно із ч. 1ст.30 цього ж Закону, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 3 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до ч.4 ст.30 цього ж Закону, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Зазначені правові норми кореспондуються з Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/171/150 (далі Інструкція) та Типовим положенням про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 № 1110(далі Положення).

Відповідно до п.2, п.4 розділу IV Інструкції; п.1 Положення до ПТПІ поміщуються іноземці: стосовно яких суд прийняв рішення про примусове видворення; стосовно яких суд прийняв рішення про затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затримані за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; затримані органами ДМС на строки та в порядку, передбачені законодавством України.

Іноземці, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, поміщуються до ПТПІ на строк, необхідний для їх ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше ніж на вісімнадцять місяців.

Так само, відповідно до п.5 Положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Суд першої інстанції вірно висновував, що відповідач порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не має документів, які посвідчують особу, та не надала суду доказів про своє законне перебування на території України, є законні підстави для її затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Як наслідок, оскільки Позивач не одержав інформації, необхідної для ідентифікації відповідача, що відповідно до ч. 13 ст.289 КАС України робить неможливим закінчення процедури її ідентифікації та є підставою для продовження строку затримання відповідача та задоволення позову.

З огляду на наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строк затримання відповідача з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк шість місяців.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 - адвоката Крупінської Наталії Леонідівни - залишити без задоволення а рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2024 року у справі №461/9303/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 09.05.2025