Справа № 171/1540/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2025 року м. Дніпросправа № 171/1540/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року (суддя Томаш В.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника відділу контролю та безпекою дорожнього руху інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00498916 від 02 квітня 2024 року до повідомлення серії ІД № 01341642 від 15 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Заступника начальника відділу контролю та безпекою дорожнього руху інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича, в якому просив скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00498916 від 02 квітня 2024 року до повідомлення серії ІД № 01341642 від 15 березня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що, 02 квітня 2024 року відносно позивача винесено постанову про накладання адміністративного стягнення. Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 15 березня 2024 року о 09 годині 14 хв транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, р.н. НОМЕР_1 здійснив стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Юліуша Словацького, 4, чим вчинив порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, а саме: порушено вимогу підпункту д) пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), здійснено стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Зазначив що зупинку здійснив в незабороненому місці, оскільки ніяких знаків, які б забороняли стоянку в даному місці поблизу не було та його транспортний засіб припаркований на стоянці, перешкод, які б унеможливлювали рух інших транспортних засобів або рух пішоходів не здійснював, оскільки був припаркований так, щоб його цілком можна було об`їхати іншим транспортним засобам чи обійти пішоходам. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що з матеріалів фотофіксації, наданої інспекцією до матеріалів судової справи, чітко вбачається, що транспортний засіб розташовано безпосередньо на тротуарі, де він створює перешкоду для руху пішоходів, а саме: транспортний засіб стоїть майже впритул до паркану, відстань між транспортним засобом та парканом складає 70 см., а позаду транспортного засобу наявна калюжа значного розміру. Таким чином, через розташування транспортного засобу на тротуарі, пішохід вимушений здійснювати рух по тій частині дороги, яка призначена для руху транспортного засобу. Слід зауважити, що пішохід також є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху. Відповідно до матеріалів справи, треба зауважити що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може не свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 квітня 2024 року відно сно позивача винесено постанову про накладання адміністративного стягнення, згідно якої позивач 15 березня 2024 року о 09 годині 14 хв. транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, р.н. НОМЕР_1 здійснив стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Юліуша Словацького, 4, чим вчинив порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, а саме: порушено вимогу підпункту д) пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), здійснено стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно повідомлення серії ІД № 01341642 від 15 березня 2024 року, встановлено, що на ОСОБА_1 було накладено штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп., відповідно подвійного розміру штрафу 1360 грн 00 коп.

Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством ст.1 КУпАП.

Приписами частин 1-3 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України ч.1 ст.246 КУпАП.

Відповідно до приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція ч.3 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п"ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно із п.15.10 ПДР України стоянка забороняється: д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів, на підтвердження чого до відзиву було додано фото транспортного засобу у момент стоянки.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, колегія суддів зазначає, що при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2 про що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП вказано у постанові.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху України тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Разом з тим лінією між тротуаром та проїзною частиною є укладений бордюрний камінь.

Зі змісту матеріалів фотофіксації, також вбачається, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, р.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу, здійснює стоянку безпосередньо на тротуарі, та інспектором здійснено заміри відстані між транспортним засобом та нижньою частиною фасаду паркану, вказана відстань становить 76 сантиметрів.

Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками в силу прямої норми ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, що не потребує окремого доказування шляхом встановлення додаткових обставин.

Відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил зупинки транспортного засобу, що зафіксовано у режимі фотозйомки, надано фотокопії зображення транспортного засобу у кількості 12 зображень транспортного засобу, отриманих з різних ракурсів.

Зазначені фотокопії містять дату та час здійснення фотозйомки, дані щодо місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів, містять вичерпний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації.

Колегія суддів зауважує, що надані фотокопії підтверджують, що транспортний засіб позивача розміщений на тротуарі таким чином, що суттєво перешкоджає дорожньому руху, оскільки своїм розташуванням дійсно створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

Крім того, пішоходи не повинні обмежуватись 76 сантиметрами тротуару для безперешкодного та безпечному руху по ньому яких, на думку позивача, достатньо для руху пішоходів та осіб із інвалідністю достатньо, оскільки унеможливлює рух тротуаром одночасно декількох пішоходів одночасно, чи рух двох пішоходів із дитячими колясками, оскільки, як уже зазначалось, відстань від транспортного засобу, який залишено позивачем на стоянці на тротуарі та паркану становлять лише 76 см.

Окрім того, колегія суддів вважає, за необхідне зазначити, що відповідно до підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Більш того, місце розташування транспортного засобу на тротуарі свідчить про те, що автомобіль позивача своїм розташуванням дійсно створить перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками, що є очевидним та безспірним.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надані фото автомобіля, які дійсно підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем та свідчать про не змістовність доводів останнього, викладених у позовній заяві, якими він обґрунтовував неправомірність його притягнення до адміністративної відповідальності.

Тобто, автомобіль позивача було припарковано з порушенням ПДР України, отже, наявне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, яке належним чином зафіксоване.

Колегія суддів зазначає, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Встановлено, що на виконання вказаних вище приписів чинного законодавства України відповідачем було здійснено фотофіксацію, вказаних обставин в кількості 12 зображень з різних ракурсів.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено те, що доказів неправомірної поведінки інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича не було надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Крім того, суд приймаючи рішення звертає увагу на те, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17, було зазначено наступне: «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП).».

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Відповідач виконав обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 77 КАС та надав суду докази щодо правомірності прийнятого ним рішення стосовно позивача.

Враховуючи викладене, вбачається, що інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00498916 від 02 квітня 2024 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на не вірному встановлені всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Заступника начальника відділу контролю та безпекою дорожнього руху інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00498916 від 02 квітня 2024 року до повідомлення серії ІД № 01341642 від 15 березня 2024 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров