Справа № 640/3126/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 травня 2025 рокуСправа №640/3126/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді
Врони О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №640/3126/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення заробітної плати,-
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 у справі №640/3126/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення заробітної плати задоволено.

Стягнуто з Державної митної служби України ( вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РОНОКПП НОМЕР_1 ) за час затримки повного розрахунку при звільненні середній заробіток в сумі 3 028,56 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про прийняття додаткового рішення.

Позивач просить постановити додаткове рішення, яким стягнути з Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 призначено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №640/3126/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення заробітної плати, до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачу запропоновано надати пояснення щодо поданої заяви до 08.05.2025.

Державна митна служба України подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач зазначає, що позивачем в порушення частини четвертої статті 134 КАС України не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення відноситься до основних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.1,ч.2 ст. 16 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1,2, 4, 5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання ч. 7 ст. 139 КАС України в позовній заяві позивачем було зазначено, що ним планується понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Згідно ч.1. ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За визначенням п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

01.02.2021 між Адвокатським бюро «Олег Зудінов та партнери» (Бюро) і Бодровим Сергієм Володимировичем (Клієнт) був укладений договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №02/21 БСВ, за яким Бюро зобов`язалось надати Клієнту професійну правничу правову допомогу, а саме: консультації та роз`яснення, складання запитів, заяв, скарг, позовів, інших процесуальних документів та документів правового характеру, представництво в суді тощо з питань, що стосується Клієнта.

Відповідно до п. 1.3 договору сторони погодили, що за надання правової допомоги, зазначеної в пункті 1.1 цього договору Клієнт сплачує Бюро гонорар у розмірі 2000,00 грн. за одну годину роботи Бюро.

Сторони домовились, що складання актів прийому-передачі правової допомоги (виконання робіт) ними не здійснюється, а її оплата здійснюється Клієнтом на підставі виставлених Бюро рахунків, у визначені в цих рахунках строки.

Бюро виставлено позивачу рахунок №30-04 від 30.04.2025 , в якому вказано детальний опис виконаних робіт, який складається:

складання позовної заяви від 24.01.2022 (1,5 години за ціною 2000,00 грн. за одну годину), що складає 3000,00 грн.;

складання пояснень від 06.03.2025 (0,5 години за ціною 2000,00 грн. за одну годину), що складає 1000,00 грн.

Всього на суму 4000,00 грн.

За правилами частин 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Як зазначено вище, відповідач не погодився із заявленими позивачем витратами на відшкодування професійної правничої допомоги та вважає, що їх розмір підлягає зменшенню.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 робить висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Також у постанові зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд виходить з того, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а.

Відмова у розподілі витрат на правову допомогу з підстав надання неналежного доказу фактичної оплати, є необґрунтованою (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 року у справі №757/29103/20-ц).

Дана справа є справою незначної складності і розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справа не містить великого обсягу документів.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу можуть бути зменшені та підлягають частковому відшкодуванню, а саме в сумі 2000,00 грн. що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 241, 243-245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №640/3126/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної митної служби України про стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Державної митної служби України ( вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РОНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні решти заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона