Справа № 160/5404/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5404/25
(суддя Кучма К.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі №160/5404/25 за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 січня 2025 року звернувся до суду з позовом до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) згідно з яким, з урахуванням уточнень просить:

- скасувати постанову від 18.11.2024 р. про відкриття виконавчого провадження № 76585285, прийняту старшим державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Правдун О.С.;

- скасувати постанову від 15.11.2024 р. про відкриття виконавчого провадження № 76571989, прийняту старшим державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Правдун О.С.;

- скасувати постанову від 15.11.2024 р. про відкриття виконавчого провадження № 76571583, прийняту головним державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ломаєвою С.М.;

- скасувати постанову від 06.12.2024 р. про відкриття виконавчого провадження № 76719354, прийняту головним державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ломаєвою С.М.

Позовна заява фактично обґрунтована тим, що постанови про відкриття виконавчих проваджень №76585285, №76571989, №76571583 та №76719354 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки при пред`явленні постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності до примусового виконання, було порушено право на добровільну сплату накладених на нього адміністративних штрафів. Позивач зазначає про те, що він перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, та бере безпосередню участь у бойових діях, а відповідно, вже близько трьох років не проживає за місцем власної реєстрації, оскільки знаходиться в місті постійної дислокації військової частини, та не може її залишити за власним бажанням, без отримання дозволу командування військової частини.

Ухвалою суду від 19.02.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №160/5404/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 15.11.2024 року про відкриття виконавчого провадження № 76571989 (а.с. 74-75).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що постанова серії АА №00022039 від 29.08.2024 року має усі передбачені законом реквізити, в тому числі дотримано і строк пред`явлення рішення до виконання. Позивачем в позові не зазначено які норми Закону №1404-VIII порушено державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, яку він просить скасувати посилаючись на твердження, що при пред`явленні постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності до примусового виконання, було порушено право на добровільну сплату накладених на нього адміністративних штрафів. Суд зауважив, що обов`язок щодо надсилання постанови с серії АА №00022039 від 29.08.2024 року в даному випадку покладено на Державну службу України з безпеки на транспорті. Однак, у цій справі відповідачем є виконавча служба, предметом спору - постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а тому питання щодо дотримання процедури надіслання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути спірним у даному випадку. Державний виконавець, за наявності відмітки у постанові про набрання нею чинності, не наділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві даної постанови, яка є виконавчим документом.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач не просив визнати дії державного виконавця Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м. Одеса) протиправними, а просив лише скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №76571989, щоб у подальшому добровільно сплатити штраф у відповідності до постанови про адміністративне правопорушення. При цьому позивач не оскаржує саму постанову про адміністративне правопорушення, та погоджується її сплатити у добровільному порядку, а підставою для подання позову по даній справі є виключно факт того, що у зв`язку з неврегульованістю діючим законодавством України порядку сплати військовослужбовцями у добровільному порядку постанов про адміністративне правопорушення, на ОСОБА_1 було покладено додатковий тягар пов`язаний з примусовим виконанням такої постанови.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 29.08.2024 року Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову серії АА №00022039 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП (а.с.27).

У постанові серії АА №00022039 від 29.08.2024 року зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі - 17000 грн.

Постанова серії АА №00022039 була винесена 29.08.2024 року та скерована на адресу позивача яку внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією ф.119 поштового відправлення (а.с.101).

Постанова серії АА №00022039 від 29.08.2024 року набрала законної сили 07.10.2024 року, строк пред`явлення до виконання до 06.11.2024 року.

06.11.2024 року Державною службою з безпеки на транспорті надіслано заяву до Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про примусове виконання постанови, в якій зазначено, що відповідно до вимог статей 300-2 та 308 КУпАП надсилає для примусового виконання постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, зазначених у ст.14-3 КУпАП року, серії АА №00022039 від 29.08.2024 року для стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн та надала зазначену постанову державному виконавцю (а.с.100).

15.11.2024 року старшим державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Правдун О.С. керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76571989, з примусового виконання постанови серії АА №00022039 від 29.08.2024 року, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення штрафу у розмірі 17000 грн (а.с.28).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1403-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4)ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

За змістом ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

Згідно із ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, постанова серії АА №00022039 від 29.08.2024 року має усі передбачені законом реквізити, та стягувачем дотримано строк пред`явлення рішення до виконання.

Зважаючи на відповідність виконавчого документу вимогам Закону №1404-VIII та дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд апеляційної інстанції вважає, що державного виконавця як посадової особи Павлоградського ВДВС не було законних підстав для не виконання вимог Закону №1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження за поданим виконавчим документом, як наслідок постанова про відкриття виконавчого провадження № 76571989 є законною та, такою, що прийнята у відповідності до вимог Закону №1404-VIII.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 76571989 може були лише прийняття її відповідачем з порушенням вимог Закону №1404-VIII. Натомість в межах розгляду цієї справи таких обставин не встановлено, а тому твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що ним не оскаржуються дії державного виконавця, а лише оскаржується постанова не впливають на правильність вирішення цієї справи судом першої інстанції.

Щодо тверджень позивача в апеляційній скарзі про те, що він погоджується сплатити штраф визначений постановою серії АА №00022039 у добровільному порядку, при цьому підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження є виключно факт покладення на позивача додаткового тягара пов`язаного з примусовим виконанням такої постанови, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що відкриття виконавчого провадження з виконання постанови серії АА №00022039 від 29.08.2024 року не обмежує позивача у праві на добровільну сплату штрафу за такою постановою.

Слід зауважити, що сам по собі факт незгоди позивача з умовами та порядком виконавчого провадження, що склалися після відкриття виконавчого провадження не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також, суд апеляційної інстанції зауважується на тому, що позивач надаючи в оренду належні йому транспорті засоби мав усвідомлювати правові наслідки, що можуть настати через використання орендарем таких транспортних засобів.

Відносно інших доводів заявника, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі №160/5404/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов