Справа № 465/2265/25
Суддя: Баран О. І.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/2265/25
Провадження 2-а/465/159/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Баран О. І.

з участю секретаря судових засідань Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач-1: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ - відсутнє, фактична адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19),

відповідач-2: Департамент патрульної поліції України (, електронна адреса: , місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3),

предмет позову: скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року уповноважений представник позивача, адвокат Петрина Святослав Михайлович, через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4266014 від 14.03.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 340,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити та вирішити питання про розподіл судових витрат, серед яких стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.04.2025 залучено Департамент патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) у якості співвідповідача у справі.

Аргументи позивача

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 06.03.2025, приблизно о 12 годині, під час керування транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , позивач рухався ділянкою автодороги у с. Зимна Вода по дорозі М-11 Львів-Шегині 11 КМ, поблизу автомобільного центу «Козак авто», із швидкістю, яка не перевищувала 60 км/год.

Єдиним доказом ймовірного порушення правил дорожнього руху стали дані, зафіксовані за допомогою приладу TruCAM, однак такий використовувався інспектором поліції не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, зокрема, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Так, працівник поліції під час вимірювання швидкості руху автомобіля, тримав прилад в руках, що викликає вібрацію та похибку у замірах. Тоді, як вимірювач повинен розміщуватись стаціонарно.

Заперечення відповідача

Представник Департаменту патрульної поліції України скористався правом на подання відзиву, у якому не погодилась із доводами позивача, посилаючись на правомірність дій та передбачений законодавством порядок використання приладу TruCаm LTI 20/20 (серійний номер ТС008380) поліцейським у ручному режимі. На спростування доводів позивача представниця вказала, що 06.03.2025 під час несення служби на автодорозі М-11 «Львів-Шегині» в с. Зимна Вода, Львівської області, за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 (серійний номер ТС008380) поліцейським виявлено порушення ПДР України, яке полягало в тому, що водій транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням позивача, ОСОБА_1 , рухався в населеному пункті швидкістю 85 км/год, і при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР, що підтверджується записом із лазерного вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 (серійний номер ТС008380).

Вказує на те, що вимірювання швидкості за допомогою не зафіксованого стаціонарно приладу Trucam LTI 20/20 є належним способом фіксації швидкості руху транспортного засобу. При цьому, прилад відповідає нормативним вимогам, зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, отримав сертифікат затвердження, повірений та придатний до використання, відтак постанова поліцейського є законною й обґрунтованою. Посилаючись на вимоги ПДР України, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закон України «Про дорожній рух» та відповідну судову практику просить у позові відмовити за безпідставністю.

У судове засідання, призначене на 12.05.2025 учасники справи не з`явились.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились. Представник позивача просив проводити судове засідання, призначене на 12.05.2025 без його та позивача участі.

Представник відповідача Заброцька Я.Р. у судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву просила про розгляд справи без її участі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши у судовому засіданні, яке відбулось 25.04.2025, думку представника позивача, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Постановою від 14.03.2025 серії ЕНА № 4266014, складеною поліцейським 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Конюховським Любомиром Ігоровичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до змісту указаної постанови ОСОБА_1 06.03.2025 о 12 год. 06. хв. на автодорозі сполученням Львів-Шегині 11 км, рухався в населеному пункті с. Зимна Вода зі швидкістю 85 км/год, при дозволеній швидкості 50 км./год., швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС008380, чим порушив п.12.4 ПДР України (а.с. 8).

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача долучено до відзиву відеоматеріали на оптичному носієві інформації на диску DVD (а.с. 61).

На розміщеному на диску фотознімку, здійсненому сертифікованим приладом TruCam ТС008380, зафіксовано автомобіль позивача на автодорозі М-11, сполученням Львів-Шегині, 11 км, с. Зимна Вода, час вчинення правопорушення 06.03.2025 о 12:06:27, серійний номер приладу ТС008380, допустиму швидкість - 50 км/год, швидкість руху автомобіля - 85 км/год., дистанцію 241,7 м.

Долученими відеозаписами з нагрудного реєстратора 474096 зафіксовано порядок розгляду адміністративного порушення, а 470520 зупинку транспортного засобу та роз`яснення позивачу процесуальних прав.

Відтворенням файлів, розміром 208804 КБ та файлу із назвою «clip-0».mp4 встановлено, що в зоні видимості приладу TruCаm з`являється автомобіль «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням позивача, із констатацією «є - 85» та зупинкою позивача.

Відтворенням файлу із назвою «clip-0».mp4 встановлено наявність у ньому таких даних:

поліцейський «Перевищили швидкість, село Зимна Вода, рухались зі швидкістю 85 км/год, за що передбачена відповідальність» (12:05:22)

позивач «Я вам дам це прочитати, Ви побачите де там відповідальність і про що, отим ф…ном воно ні до чого, а витрати мого адвоката за Ваш рахунок. Бачили це?» (12:05:39)

далі позивач щось демонструє поліцейським та зазначає «Давайте я подарую і поїду, а Ви почитаєте на майбутнє»

поліцейський «Це я так розумію Ви оскаржували постанову, правильно?»

позивач «Так, почитайте, це все, чим вона закінчиться Ваша постанова»

поліцейський «Так а на підставі чого скасували?»

позивач «То фігня, а не прилад»

поліцейський «То хто таке сказав, в суді?»

позивач «Тільки розумієте, за Ваш рахунок потім керівництво буде виплачувати з Вашої премії, фонда преміального оті судові витрати»

поліцейський роз`яснив, про факт здійснення фіксації приладом TruCam, серії номер 008380 (12:07:28),

поліцейський: давайте я Вас, пане Ігор, зараз познайомлю (протягує прилад водію автомобіля) та отримує відповідь водія, що йому цього не треба (12:08:12)

позивач просив перенести розгляд справи (12:08:23)

позивач «Це все відпрацьовано, я би на Вашому місці не втягувався» (12:09:34)

позивач звертає увагу на неможливість вимірювання швидкості з руки, а лише стаціонарно закріпленими приладами (12:10:40)

позивач «Тому я і кажу, не треба туди влазити, є люди, які погоджуються, платять і так далі, я маю відпрацьовану схему і воно вам не потрібно» (12:11:15)

Далі (12:11:28) поліцейський запитує «а чого перевищуєте?», констатуючи, що перевищення швидкості є першою причиною ДТП. На що позивач відповів «відволікся … не подивився на той… з 86-го року за кермом, я відволікся» (12:11:39 12:11:50). При цьому поліцейський коментує про те, що "він ще розуміє, якби вас несправедливо зупинили" (12:11:55), на що позивач відповідає (12:11:57) «Я знаю процес. Ви зупинили мене і кажете, що у Вас прибор, який законодавством не передбачено щоб міряв, показує таку швидкість. Я повинен її врахувати і їхати далі».

Поліцейський роз`яснює позивачу про те, що він рухався із швидкістю 85 км/год., при дозволеній 50 км/год. На що позивач відповідає, що у повноваженнях поліцейських лише зупинити і повідомити його про таку швидкість, але не реагувати на неї, оскільки використання його показів, із складанням процесуальних документів становить порушення законодавства (12:12:27).

Поліцейська реагує, шляхом зазначення про те, що вони не можуть зробити зауваження і відпустити (12:13:38)

Крім цього, на указаному відеофайлі (12:14:06) позивач зазначив: «Я плачу систематично за перевищення швидкості, отам стоїть той, я іноді забуваю і проскакую, заплатив вчора, в мене є штраф за 5 число, ну забув. Ну там все законодавством передбачено. А це видумки».

Також встановлено наявність файлів від 14.03.2025, у яких міститься інформація, яка стосується порядку розгляду адміністративного порушення під час складання спірної постанови, за адресою: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Предметом доказування в даній справі є факт перевищення позивачем встановленої швидкості руху та допустимість встановлення указаного факту показами приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam.

Лазерний вимірювач швидкості LTІ 20/20 TruCam II №ТС008380 (виробник Laser Technology Inc., США) отримав сертифікат про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 24.09.2024 №22-01/31900, із встановленим строком чинності до 25.09.2025. За результатом перевірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Тобто прилад має можливість працювати у двох режимах: автоматичному та ручному (а.с. 44).

Оцінка суду

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як встановлено судом із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4266014 замір швидкості руху автомобіля, яким керував позивач «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , здійснювався приладом Trucam LTI 20/20 TC008380.

Згідно з п. 12.4. ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Позивач в обґрунтування свого позову покликається на недопустимість як доказу у справі про адміністративне правопорушення даних вимірювача швидкості TruCam, оскільки відсутні докази на підтвердження факту, що згаданий прилад під час вимірювання швидкості руху його транспортного засобу був стаціонарно вмонтований та не утримувався поліцейським в руках.

Суд критично ставиться до доводів позивача стосовно невірного вимірювання працівниками поліції швидкості руху його транспортного засобу, з огляду на те, що пристрій не був закріплений стаціонарно, а тримався інспектором у руках.

Твердження позивача про те, що прилад TruCam не може застосовуватися працівниками поліції, тримаючи в руці, є хибним з тих підстав, що у відповідності до положень ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Частиною другою цієї ж статті зазначено, що інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

З приводу наведеного, суд вказує на те, що з аналізу згаданої норми закону, передбаченої ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», з її змісту випливає, що така норма не містить обов`язкової вимоги щодо роботи технічних приладів лише в автоматичному режимі.

Разом з цим, оскаржувана постанова накладає адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку.

Крім цього, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. При цьому у ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» було внесено ряд змін, якими усунуто колізійність чинного законодавства. Так ч. 2 ст. 40 вказаного вище Закону сформульована наступним чином: «Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці». Зі змісту даної норми чітко зрозуміло що вона струється виключно приладів змонтованих/розміщених, тобто тих які стаціонарно змонтовані і працюють в автоматичному режимі.

Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Доводи позивача із посиланням на позиції судів апеляційних інстанцій є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім цього, позивач не враховує постанов, винесених за часом пізніше (наприклад, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 року по справі № 454/4049/24, від 13.03.2025 у справі № 458/98/25, від 02.04.2025 у справі № 607/14508/24, від 07.05.2025 року у справі № 607/2411/25).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП та ст.73, 74 КАС України.

Крім того, згідно з даними відеозапису, після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, він ніяким чином не заперечував факту перевищення ним швидкості, навпаки, зазначив про те, що відволікся. Тож всі аргументи позивача, фактично, зводяться лише до незгоди з використанням приладу TruCаm в ручному режимі.

Із оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 14.03.2025 встановлено наявність у ній посилання на відповідний технічних засіб, а саме вказано, що вимір проводився приладом TruCаm ТС008380.

Указаний прилад є сертифікованим, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31900 від 25.09.2024, чинного до 25.09.2025, має можливість працювати у двох режимах: автоматичному та ручному (а.с. 44, 59).

Отже, прилад TruCam LTI 20/20 ТС008380 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України.

Свідоцтвом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-01/31900 від 25.09.2024 встановлено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Таким чином, твердження позивача, що використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху технічного засобу спростовується дослідженими доказами по справі.

При цьому, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +- 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 85 км/год, підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС 008380, який отримав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31900 від 25.09.2024 року та сертифіката перевірки тину № UA.TR. 001241-18 Rev. О від 26 грудня 2018 року.

Враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху транспортного засобу позивача становить 35 км/год, що суттєво перевищує допустимий рівень похибки вимірювального пристрою, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача щодо недостовірності зафіксованих показників швидкості, зокрема через можливе порушення порядку застосування технічного засобу, який, за твердженням позивача, не був стаціонарно закріплений працівниками поліції.

Відтак, на час фіксування допущення позивачем правил щодо швидкості руху у населеному пункті, фіксація такого здійснювалась працівниками патрульної поліції за допомогою засобу вимірювальної техніки, який пройшов повірку та відповідав вимогам технічної документації, що позивачем спростовано не було.

З огляду на викладені обставини суд зазначає, що наданий відповідачем відеозапис, а також фотознімок, зроблений за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 № ТС 008380 є належним та допустимим доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши постанову про накладення адміністративного стягнення, відеозаписи та фотознімок, які міститься в матеріалах справи, суд встановив, що позивач, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_3 , був зупинений працівниками патрульної поліції та проінформований про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу.

Поліцейський повідомив водія про достатність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності та роз`яснив права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

При цьому, позивач ОСОБА_1 висловлювався, що не згідний з постановою, а також просив не розглядати справу на місці, а перенести розгляд.

За результатами розгляду справи, 14.03.2025 в приміщенні Управління патрульної поліції у Львівській області поліцейським 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Конюховським Любомиром Ігоровичем, відносно позивача було винесено постанову серії ЕНА № 4266014 від 14.03.2025 за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. З винесеною постановою було ознайомлено позивача та вручено йому копію постанови із зазначенням та роз`ясненням термінів оскарження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії № 4266014 від 14.03.2025.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, із врахуванням положення статті 71 КАС України вбачається, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Тобто, обов`язок відповідача доказування правомірності винесеного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач повністю звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 536/583/17 та від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не долучив жодних доказів, які б беззаперечно спростовували факт наявності в його діях адміністративного правопорушення, зафіксованого працівником поліції у постанові серії ЕНА № 4266014 від 14.03.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, відтак оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

З огляду на результат розгляду цієї справи та відповідно до приписів ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 8-10, 241-251, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.295 КАС України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 255 КАС України).

Повний текст рішення складено 13.05.2025

Суддя: Баран О.І.