Справа № 160/33302/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/33302/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 року в адміністративній справі №160/33302/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, як особа, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувала у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько - експертної) комісії, проте зазначена винагорода позивачу за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року не була виплачена. Відтак, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування йому 100 000 грн додаткової винагороди, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за висновком ВЛК внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, починаючи з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року включно.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у Збройних Силах України, зокрема у період з 09.06.2022 року по 05.09.2022 року у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді молодшого сержанта.

13.08.2022 року позивач під час виконання бойового завдання зі звільнення тимчасово окупованих територій, в районі населеного пункту Нескучне Донецької області, внаслідок нанесення противником ураження попав під обстріл та під час спуску до укриття впав і отримав закриту хребетно-спинномозкову травму (ЗХСМТ), забій спинного мозку, помірний нижній спастичний парапарез, нетримання сечі.

14.08.2022 року позивач був направлений до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради для стаціонарного лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.

02.09.2022 року позивач був виписаний для подальшого лікування з КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.

З 06.09.2022 року по 23.09.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Вінницької обласної ради та був виписаний з подальшою необхідністю відпустки за станом здоров`я терміном на 30 днів, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9914.

З 25.10.2022 року по 04.11.2022 року позивач перебував на лікуванні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР та був виписаний з подальшою евакуацією до шпиталю, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ЕА№8229.

З 05.11.2022 року по 08.11.2022 року позивач перебував на лікуванні в військово-медичному центрі Західного Регіону м. Львів та був виписаний з подальшою евакуацією у в/ч НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , що підтверджується перевідним епікризом №15184.

З 08.11.2022 року по 14.11.2022 року позивач перебував на лікуванні у в/ч НОМЕР_2 та був виписаний для подальшого лікування із переведення в інший лікувальний заклад, що підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №2968.

З 14.11.2022 року по 06.12.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП «Воловепька ценртральна лікарня Воловецької селищної ради» та був виписаний для подальшого лікування, що підтверджується випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №3620(22).

Довідкою військово - лікарської комісії №19 від 06.12.2022 року, встановлено потребу військовослужбовця ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я терміном 30 календарних днів.

06.02.2023 року гарнізонною військово-лікарською комісією в/чА4615 видано свідоцтва про хворобу №1879, яким встановлено, що травма ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини. Травма ОСОБА_1 тяжкого ступеню.

04.09.2023 року гарнізонною військово-лікарською комісією в/чА4615 видано свідоцтва про хворобу №10264, яким також встановлено, що травма ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини. Травма ОСОБА_1 тяжкого ступеню.

У зв`язку із невиплатою додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, як особа, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, позивач звернувся зі скаргою на Гарячу лінію Міністерства оборони України щодо не отримання належних виплат.

Листом №2708 від 02.11.2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто скаргу позивача та зазначено, що згідно п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 (в редакції 2022 року) - у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У листі зазначено, що у зв`язку із травмуванням ОСОБА_1 був госпіталізований 14 серпня 2022 року, де перебував на стаціонарному лікуванні до 02 вересня 2022 року включно, звідки був виписаний та направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Зі змісту листа вбачається, що на підставі довідки військово-лікарської комісії від 23.09.2022 року №268, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 вересня 2023 року №224 позивачу надано відпустку на тридцять календарних днів за станом здоров`я.

При цьому, обґрунтовуючи невиплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень позивачу у листі зазначається, що в довідці військово-лікарської комісії від 23.09.2022 року №268 не зазначено, що травма позивача відноситься до категорії «тяжкої».

Не погоджуючись із невиплатою додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Спірним у даній справі є питання, чи має право позивач на виплату додаткової винагороди за збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, як особа, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведеної норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2022 року позивач під час виконання бойового завдання зі звільнення тимчасово окупованих територій, в районі населеного пункту Нескучне Донецької області, внаслідок нанесення противником ураження попав під обстріл та під час спуску до укриття впав і отримав закриту хребетно-спинномозкову травму (ЗХСМТ), забій спинного мозку, помірний нижній спастичний парапарез, нетримання сечі.

Згідно із змістом свідоцтв про хворобу гарнізонною військово-лікарською комісією в/чА4615 №1879 та №10264, травма ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини. Травма ОСОБА_1 тяжкого ступеню.

Отже, травма, яку отримав ОСОБА_1 13.08.2022 року, є тяжкого ступеню.

Також, 14.08.2022 року позивач був направлений до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради для стаціонарного лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.

02.09.2022 року був виписаний для подальшого лікування з КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.

З 06.09.2022 року по 23.09.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Вінницької обласної ради та був виписаний з подальшою необхідністю відпустки за станом здоров`я терміном на 30 днів, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9914.

З 25.10.2022 року по 04.11.2022 року позивач перебував на лікуванні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР та був виписаний з подальшою евакуацією до шпиталю, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ЕА№8229.

З 05.11.2022 року по 08.11.2022 року позивач перебував на лікуванні в військово-медичному центрі Західного Регіону м. Львів та був виписаний з подальшою евакуацією у в/ч НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , що підтверджується перевідним епікризом №15184.

З 08.11.2022 року по 14.11.2022 року позивач перебував на лікуванні у в/ч НОМЕР_2 та був виписаний для подальшого лікування із переведення в інший лікувальний заклад, що підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №2968.

З 14.11.2022 року по 06.12.2022 року позивач перебував на лікуванні у КНП «Воловепька ценртральна лікарня Воловецької селищної ради» та був виписаний для подальшого лікування, що підтверджується випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №3620(22).

Слід зазначити, за період з 14.08.2022 року по 06.12.2022 року обидві вищевказані умови, що визначені Постановою №168, дотримані та підтверджуються вищевказаними довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також наявними в матеріалах справи копіями виписок з медичних карток.

Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 14.08.2022 року по 06.12.2022 року.

При цьому, як позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень за період з 14.08.2022 року по 06.12.2022 року, що є порушенням прав позивача.

Щодо виплати позивачу винагороди за період з 06.12.2022 року по 05.01.2023 року.

Згідно з абз.4 п.1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з п.2.1. Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення. Встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено вказання у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом в п.20.3 Положення встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду. Даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Водночас, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.

Разом з цим, в матеріалах справи наявна довідка військово лікарської комісії №19 від 06.12.2022 року, якою визначено потребу військовослужбовця ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я терміном 30 календарних днів.

Судом першої інстанції вірно повторно звернуто увагу на те, що згідно із змістом свідоцтв про хворобу гарнізонною військово-лікарської комісії в/чА4615 №1879 та №10264, травма ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини. Травма ОСОБА_1 тяжкого ступеню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року.

Інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/33302/23 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/33302/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко