Справа № 560/3629/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3629/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3594 від 06.05.2024 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині, що стосується, ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що причиною виплати грошового забезпечення у неповному розмірі стало те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2024 №3594 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відмову від виконання бойового розпорядження у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Вважає, що до дисциплінарної відповідальності його притягнуто протиправно з порушенням вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XІV, а саме п. 86, де зазначено, що командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності ті та визначає вид дисциплінарного стягнення у разі, якщо вину військовослужбовця повністю доведено. При цьому, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Вважає, що службовим розслідуванням не було з`ясовано, чи вчиняв він порушення військової дисципліни, а також не встановлено належним чином обставини вчиненого правопорушення, ступень його вини, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення. Позивач вказує, що про проведення службового розслідування відповідач його не повідомляв, з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності не ознайомив.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що про погіршення свого стану здоров`я позивач усно заявив лише 30.04.2024 року одночасно з відмовою від виконання бойового розпорядження. До того часу він не ставив до відома про ці обставини свого безпосереднього командира, чим порушив ст.12. Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, якою передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Після відмови від виконання бойового наказу з одночасними скаргами на стан здоров`я, позивача було скеровано на медичний огляд та лікування. В подальшому після проходження ВЛК позивач звернувся із рапортом про надання йому відпустки для лікування. Разом з тим, стан здоров`я позивача не був перешкодою виконання бойового наказу. За таких обставин позивач з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків безпідставно відмовився від виконання бойового наказу. Адже в подальшому позивач не оскаржував бойовий наказ до вище стоячого командування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді стрілець-санітар 1 відділення 3 взводу 3 стрілецької роти.

На підставі Директиви командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_3 окремий стрілецький батальйон (військову частину НОМЕР_4 ) було підпорядковано до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту командира 3 стрілецької роти капітана ОСОБА_2 від 04.05.2024 № 656 під час доведення бойового наказу командира 3 стрілецької роти капітана ОСОБА_2 військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 військовослужбовці 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 відмовилися виконувати бойовий наказ.

На підставі зазначеного рапорту, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.05.2024 № 275 «Про призначення службового розслідування», за фактом відмови виконання бойового наказу військовослужбовцями 3 стрілецької роти призначено службове розслідування. Цим же наказом зобов`язано ТВО старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини військової частини НОМЕР_2 наказ довести до осіб, що їх стосується.

На виконання зазначеного наказу проведено службове розслідування та подано акт службового розслідування від 05 травня 2024 року, в результаті якого винесено наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05 травня 2024 року №284 «Про результати службового розслідування», який, серед іншого, за фактом відмови від виконання бойового завдання під час дії воєнного стану та за порушення вимог абзаців 2, 3, 4, 5, 7 статей 11-12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, та у зв`язку з недостатністю дисциплінарної влади командира військової частини НОМЕР_2 матеріали службового розслідування направлено командиру військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання дисциплінарного стягнення щодо військовослужбовців, які відмовились виконувати бойовий наказ, серед яких солдат ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06 травня 2024 року №3594 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05 травня 2024 року №284 «Про результати службового розслідування» щодо невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , керуючись статтями 48, 55, 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, на підставі Наказу Міноборони України від 07 червня 2018 року №260, наказано, серед іншого: 1) За відмову від виконання бойового розпорядження накласти на солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення "ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ". 2) Начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 - головному бухгалтеру та начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 винагороди за квітень 2024 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 до наказу про виплату додаткової винагороди за квітень 2024 року солдата ОСОБА_1 не включати, як таких, що вчинили дії, які містять ознаки кримінального правопорушення та у відповідності до пункту 5 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 позбавити щомісячної премії за квітень 2024 року.

Не погоджуючись з вищевказаним наказом, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України №2232-ХІІ встановлено, що порядок проходження громадянами України військової служби. їх права та обов`язки визначаються цим законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців ЗСУ, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правил внутрішнього порядку у в/ч та їх підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби ЗСУ, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІ (далі по тексту - Статут).

Згідно ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до статті 30 Статуту визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін абзац 2 статті 37 Статуту.

Відповідно до вимог ст.127 Статуту передбачено, що солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Згідно зі ст. 128 Статуту, визначено, що солдат зобов`язаний, зокрема, бути готовим до виконання завдань за призначенням, а також точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 року №551-XIV.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних сил України, наказів командирів.

Згідно статей 45,48,83,84,86 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності, накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовця можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана: г) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження у посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу; ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність.

Прийняттю рішення про накладення дисциплінарного стягнення на підлеглого може передувати службове розслідування.

Якщо вину повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення і обрання його, виду враховується характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань військовослужбовця.

Тобто, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків. Проте, для притягнення такого військовослужбовця до відповідальності має бути доведена його вина у вчиненому.

Попередження про неповну службову відповідність - дисциплінарне стягнення, яке застосовується до військовослужбовців, які не виконують своїх службових обов`язків належним чином (крім строковиків).

Згідно п.3 р.ІІ Порядоку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування: бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять: ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у, порядку, визначені законодавством України.

Згідно пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини: За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Тобто, лише у разі доведення вини військовослужбовця матеріалами службового розслідування командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Суд встановив, що позивач перебуваючи на виконанні бойових завдань на позиціях з 14.04.2024 по 20.04.2024, в результаті важкого бойового виходу стан здоров`я позивача різко погіршився. Він відчув гострий біль в області паху, поясниці та правій нижній кінцівці. Наступного дня, коли біль ще більше загострився.

Позивач звернувся до медика 3-ої ро ти ОСОБА_3 з приводу погіршення стану здоров`я. Даним медиком позивач оглянутий 23-го квітня (в зв`язку з його відсутністю 21-го та 22-го квітня), за результатом огляду його було доправлено до Петропавлівської районної лікарні 24.04.2024.

У лікарні проведено огляд лікарем терапевтом та встановлено діагнози вертеброгенна люмбалгія та правобічна пахова кила, призначено відповідне лікування та обмеження фізичного навантаження. Також додатково було направлено на консультацію до хірурга та встановлено діагноз правобічна пахова грижа, варикозна хвороба нижньої правої кінцівки, варикоз вен пахової ділянки.

Заключення лікаря хірурга від 24.04.2024: СКЕРОВАНО на оперативне лікування з приводу пахової грижі на III рівень лікувального закладу міста Дніпра або ППД чи відношенням іншого лікувального закладу. Одночасно пройти дообстеження у судинного хірурга з приводу варикозної хвороби. Обмеження підняття важких предметів, що підтверджується заключенням, яке міститься в матеріалах справи.

Позивач вказує, що по прибуттю у військову частину, вказані документи було передано медику роти, який повідомив, що буде вирішуватись питання щодо подальшого лікування позивача.

01.05.2024 позивач звернувся до ТВО командира ОСОБА_4 з рапортом (поясненням) у якому просив скерувати позивача на оперативне лікування відповідно до заключення лікаря хірурга, повідомив, що виконати наказ не маю можливості, за станом здоров`я через гострий біль, проте, позивача було направлено у резервну роту.

Перебуваючи у резервній роті, лише 09.05.2024 позивача оглянуто судинним хірургом (копія висновку від 09.05.2024) та 11.05.2024 він отримав направлення за підписом ТВО командира від №289 на стаціонарне лікування до ВЧ НОМЕР_5 (копія направлення міститься в матеріалах справи).

13.05.2024 позивач був прооперований в міській клінічній лікарні №4 м. Дніпра..

Довідкою №3932 від 15.05.2024 ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювання "правобічна пахова кила" пов`язане з проходження військової служби та вказано, що позивач потребує відпустки для лікування після операції на 30 календарних днів.

Суд зазначає, що згідно норм Дисциплінарного статуту встановлено, що вирішальним при накладенні дисциплінарної відповідальності за скоєний військовослужбовцем проступок є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступінь вини, попередня поведінка порушника, а однією із обставин, які потрібно довести, с вина особи в невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування, і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування.

При встановленні протиправної поведінки особи, у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

При цьому, треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори. Зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих, командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини.

Суд звертає увагу, що ТВО командира частини було відомо про те що невиконання наказу пов`язане із загостренням хвороби, що підтверджується поясненням позивача від 01.05.2024, проте, це не враховано відповідачем при проведенні службового розслідування, а позивачу не надано можливість надати відповідні пояснення, оскільки, про проведення відносно позивача службового розслідування позивача належним чином не було повідомлено.

При прийнятті оскаржуваного наказу та вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не враховано також обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлені характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

Підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його впни га з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Наказом Міністерства оборони України від 21.1,1.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Відповідно до п.1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Пунктом 5 розділу V Порядку № 608 передбачено, що акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається па розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Суд зазначає, що відповідачем було порушено процедуру проведення службового розслідування, оскільки, у позивача не було відібрано пояснення та не було запропоновано їх надання.

Суд також звертає увагу, що позивач не був повідомлений про проведення щодо нього службового розслідування, а тому був позбавлений скористатися правами, які визначено пунктом 3 розділу IV Порядку №608.

При цьому, обов`язок довести до відома особи, відносно якої проводиться таке службове розслідування, про призначення службового розслідування та підстави його проведення покладено на комісію або військовослужбовця офіцерського складу, якому доручено проведення службового розслідування.

Таким чином, комісія, яка проводила службове розслідування, в порушення вимог пп.2 п.2 розділу V Порядку №608, який передбачає, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства під час проведення службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування, порушила право на участь у службовому розслідуванні, чим фактично порушила право позивача на захист.

Крім того, службовим розслідуванням не було достовірно встановлено, чи вчиняв позивач порушення військової, дисципліни, ступень вини, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, та, як наслідок, не доведено його вину.

Враховуючи те, що позивачем було порушено процедуру проведення службового розслідування згідно порядку проведення службового розслідування, та не враховано під час винесення спірного наказу поданих позивачем пояснень, а також того, що позивач перебував на лікуванні, про що надано належних доказів, а тому суд вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3594 від 06.05.2024 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується, ОСОБА_1 , є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних, повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Відповідач не спростував, а позивач підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3594 від 06.05.2024 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується, ОСОБА_1 .

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 )

Головуючий суддя О.П. Шевчук