Справа № 551/66/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 р.Справа № 551/66/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 12.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Вергун Н.В., смт. Шишаки, Полтавська область, повний текст складено 18.03.25 у справі № 551/66/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанов та закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також відповідач), в якому просив скасувати постанови № 1 від 08 січня 2025 року та № 2 від 09 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу зазначених правопорушень.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 12 березня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що за змістом постанови № 1 від 08.01.2025 позивача притягнуто до відповідальності за порушення правил військового обліку, що полягають у тому, що він протягом 60-ти днів не оновив свої військово-облікові дані, однак при цьому у постанові не зазначено, який момент став точкою відліку зазначених 60 днів, а отже і не конкретизовано суті скоєного правопорушення, що, своєю чергою, унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності; у матеріалах адміністративного правопорушення не вказано в чому конкретно полягає таке порушення, яких саме даних не було оновлено, які із фактичних відомостей, що містять персональні дані, відрізняються від наявних у системі обліку, до якої інформації відповідач не має доступу. Вказує, що відповідачем не надано доказів того, що ним здійснювалася відповідна перевірка облікових даних стосовно позивача і в результаті якої можна було б виявити невідповідність фактичних даних до тих, що обліковуються, і до яких відповідач має вільний доступ без необхідності здійснення військовозобов`язаною особою окремого повідомлення про свої персональні дані з обов`язковим відвідуванням ТЦК. Також матеріали про адміністративне правопорушення не містять відомостей, що обґрунтовують розмір застосованої адміністративної санкції у вигляді накладення штрафу. Звертає увагу, що законодавством не передбачено відповідальності військовозобов`язаного за відмову від направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Водночас проходження медичної комісії має включати ознаки добровільності та забезпечувати можливість завчасності, що суперечить реальним обставинам справи. Просить урахувати, що позивач не повідомлявся про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , який перебуває у сигнальному списку та має спеціальне звання «майор», перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 07 вересня 2018 року.

За інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів датою останньої звірки позивачем своїх особистих даних є 07 серпня 2022 року.

За інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів також слідує, що ОСОБА_2 відмовився від отримання повістки та 19 серпня 2024 року був оголошений у розшук (а.с. 53, зворот).

Водночас рішенням військоволікарської комісії від 10 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби за призивом під час мобілізації в особливий період (а.с. 63, зворот 64).

02 січня 2025 року ОСОБА_1 під примусовим супроводом працівників поліції доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 січня 2025 року уповноваженою особою відносно ОСОБА_1 складено протокол №2, за змістом якого по прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 60-ти днів не оновив свої військово-облікові дані. Другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав, що засвідчено власноручним підписом позивача.

Також 02 січня 2025 року уповноваженою особою відносно ОСОБА_1 складено протокол №2, за змістом якого по прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від отримання направлення для проходження ВЛК та визначення ступеня придатності до військової служби при позаштатній ВЛК при четвертому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 . Другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав, що засвідчено власноручним підписом позивача.

08 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесено постанову № 1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп.

Згідно з постановою № 1 від 08 січня 2025 року ОСОБА_4 протягом 60-ти днів не оновив свої військово-облікові дані, хоча зобов`язаний був уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані та звірити свої персональні дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимоги пунктів 21, 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, та вимоги абз. 3 підпункту 10-1 п. 1 Правил військового обліку відповідно до додатку Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року.

09 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесено постанову № 2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп. за те, що він 02 січня 2025 року відмовився проходити військово-лікарську комісію для визначення придатності до військової служби при ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто ухилився від призову під час мобілізації, чим порушив в особливий період вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вимоги п.п. 4 п. 1 Правил військового обліку відповідно до додатку № 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року.

Не погодившись із винесеними постановами, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування, закриття провадження у справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі також Закон № 2232-XII), ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1, 3, 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМ України від 30.12.2022 №1487 (далі Порядок №1487), затверджено Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Приписами п.1 ч.1 Правил визначено обов`язок громадян перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної політики.

З 19.05.2024 до Закону №2232-ХІІ внесені зміни, зокрема, пунктом 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку.

Також 19.05.2024 набув чинності Закон 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», внаслідок чого стаття 210 КУпАП в редакції Закону України № 3696-IX від 09 травня 2024 року передбачає відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина перша);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина друга).

За вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період передбачено стягнення від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст. 210 КУпАП).

Цим Законом положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, відповідно до якої, зокрема, встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

За змістом ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних (абз. 2 п. 23 Порядку №1487).

Отже, відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Водночас абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

- у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 за № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і на час розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від 1000 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з цим 04 травня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 (далі Закон № 3621-ІХ), який скасував статус «обмежено придатний до військової служби», та установив, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

З огляду на наведене в період з 18 травня 2024 року (тобто після набуття чинності Законом № 3696-ІХ) до 16 липня 2024 року ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити свої персональні (військово-облікові) дані через центр надання адміністративних послуг, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим установлено, що вказану вимогу Закону позивач не виконав та під час з`ясування фактичних обставин справи такого не заперечував.

З приводу доводів позивача про те, що інформацію, яку він не оновив, відповідач повинен був отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді, суд зазначає таке.

Приміткою ст. 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосовано в спірних правовідносинах, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів, а отже держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким у цьому випадку є позивач.

Водночас, відповідні реєстри та бази даних не містять інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти.

За матеріалами справи також встановлено, що позивач не виконав приписи Закону № 3621-ІХ та відмовився від проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.

Отже, судом установлено, що відповідно до приписів Закону № 3696-ІХ у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити свої персональні (військово-облікові) дані через центр надання адміністративних послуг, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що позивач не зробив та відмовився від проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби, будучи раніше визнаним лікарською комісією обмежено придатним.

За вказані порушення правил військового обліку 08 та 09 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 прийняті постанови № 1 від 08.01.2025 та № 2 від 09.01.2025 за ч. 3 ст. 210, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно, і накладено на позивача стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп. у кожному випадку, які позивачем сплачено 23 січня 2025 року (а.с. 34).

Розмір штрафу визначено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено у межах санкції, що передбачені ч. 3 ст. 210 та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскаржувані постанови складені повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідають вимогам закону, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень, а тому підстави для скасування оскаржуваних постанов відсутні.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення містять всі необхідні реквізити та відомості, передбачені статтею 256 КУпАП, зокрема опис суті адміністративного правопорушення, що є достатнім для кваліфікації дій позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно, містять відомості про роз`яснення позивачу прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також повідомлення позивача про розгляд справ про адміністративні правопорушення в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручення примірника протоколу позивачу, про що позивачем поставлено власноручний підпис, тому безпідставними є доводи позивача щодо того, що позивач не повідомлявся про розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів уважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на приписи статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 12.03.2025 у справі № 551/66/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій