Справа № 640/13595/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту Україна", від імені якого діє адвокат Порхун Сергій Валерійович, до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту Україна", від імені якого діє адвокат Порхун Сергій Валерійович, звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовною заявою до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 13.01.2021 №UA100310/2021/000003/2.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав. Вказав, що під час здійснення митного контролю встановлено, що документи які подані декларантом не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. На підтвердження транспортування товару вбачається залучення третіх осіб, однак позивачем не надано документів щодо безпосереднього виконавця транспортного експедирування. Декларантом не надано відомостей щодо витрат на страхування товару, банківських платіжних документів. Окрім цього, відсутня оплата роялті та інших ліцензійних платежів стосовно товару. Враховуючи, що декларантом не надано документів, які спростовують розбіжності щодо складових митної вартості, надані документи вважаються такими, які не містять інформації щодо складових митної вартості. За цих обставин позовні вимоги є безпідставними (т.1, а.с.178-183).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 справу прийнято до провадження, розгляд справи розпочато з початку за правилами спрощеного позовного провадження.
У додаткових поясненнях відповідач просив відмовити в задоволенні позову (т.2, а.с.7-9).
Суд, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
Згідно з положеннями частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Як встановлено частиною першою статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
За приписами частини першої статті 51, частини першої статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина 2 статті 52 Кодексу).
Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Судом встановлено, що 01.12.2019 між ТОВ "Світ Інструменту Україна" (покупець) та MATRIZE Handels-GmbH, Китай (продавець) укладено контракт № CHN-MIU/137/011219, за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Шанхай згідно Інкотермс-2010 товари-інструменти, найменування, кількість, ціна вартість яких вказана в інвойсах (т.1, а.с.93-122).
Згідно з п.5.2 контракту покупець здійснює оплату протягом 180 календарних днів після відвантаження товару.
Відповідно до п. 10.1 контракту, покупець здійснює страхування партії товарів, відправлених згідно замовлення, за своїм розсудом і за свій рахунок.
На імпортовану в рамках контракту № CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019 партію товару позивач подав до Київської митниці Держмитслужби в електронному вигляді митну декларацію №UA100310/2021/400380 на товари за 76 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (т.1, а.с.17-44).
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення позивачем було подано до митного органу разом із митною декларацією наступні документи: контракт № CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019, договір №KH 108 FS від 01.07.2018 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів, прайс-лист, довідку про вартість транспортних витрат від 12.01.2021.
Під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених за митною декларацією №UA100310/2021/400380, митним органом на підставі статті 54 Кодексу та Методичних рекомендацій встановлено, що документи, які подані декларантом не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України декларанту 13.01.2021 виставлений запит (повідомлення) про надання додаткових документів (у разі їх наявності), зокрема: банківські платіжні документи, транспортні (перевізні) документи, страхові документи, виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів, виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів та території України, довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів за ідентичними товарами, розрахунок ціни, калькуляція.
На вимогу митного органу декларантом надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг, договір про надання послуг з перевезення автомобільним транспортом від 05.01.2015 №КH 36FS, укладений між ТОВ "Олимп А.С." та ДП "Кюне і Нагель", копію рахунку-фактури транспортних витрат від 11.01.2021 №12024914, складений ДП "Кюне і Нагель", заявку від 02.11.2020 №22, платіжні доручення за попередні оплати (т.1, а.с.51-55).
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митним органом, за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів, 13.01.2021 прийнято рішення №UA100310/2021/000003/2 про коригування митної вартості товарів, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом (т.1, а.с.43-55, 79-89).
Прийняття відповідачем оскаржуваного рішення мотивовано відсутністю в документах наданих декларантом всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, у рішенні про коригування митної вартості митний орган вказав таке: «під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією від 12.01.2021 №UA100310/2021/400380 встановлено, що документи, які подані декларантом ТОВ "УТС" для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально). Зокрема, у графі 20 митної декларації відповідно до інвойсу від 09.11.2020 № 20-1022-K137 та контракту від 01.12.2019 №CHN-MIU/137/011219 задекларовано умови поставки FOB - NINGBO (Китай). Відповідно до положень Інкотермс -2010, при умовах поставки FOB, продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Також, відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Наголошено про право митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про застосування Світової організації торгівлі. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про вартість транспортно - експедиційних послуг до митного кордону України від 11.01.2021 № б/н, видану ДП "Коне і Нагель". За результатами опрацювання даних документів встановлено наступне.
Зазначений документ виданий ДП "Кюне і Нагель". В той же час згідно даних, зазначених в коносаменті від 13.11.2020 № 4359-0177-010.032 перевізником товару є "Blue Anchor Line". Тобто відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватися перевезення оцінюваного товару. Однак, документи, передбачені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 та які видані суб`єктами господарювання, що залучалися безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування не надавалися. У графі 11(а)ДМВ зазначено про відсутність оплати роялті та інших ліцензійних платежів стосовно товарів. Разом з тим згідно із даними всесвітнього ресурсу інтелектуальної власності wipo.int торгівельна марка МТХ та інші є зареєстрованими, отже, можливо відсутні дані щодо врахування складової митної вартості передбаченої п.3 частини 10 статті 58 МКУ, також, заявник торговельних марок відповідно до ресурсу має іншу адресу ніж заявлена. Також довідка про вартість транспортно-експедиційних послуг від 12.01.2021 № б/н містить відомості щодо вартості морського фрахту без переліку додаткових витрат, які понесені під час транспортування та які можуть включатися до митної вартості товару.
товар 6 від 18.12.2020 №UA500150/2020/210989 (митна вартість із розрахунку 3,32 дол. США /кг),
товар 7 від 11.11.2020 №UA500020/2020/234626(митна вартість із розрахунку 7,52 дол. США/кг),
товар 8 від 17.12.2020 №UA500020/2020/238757 (митна вартість із розрахунку 3,64 дол. США/кг),
товар 12 від 16.12.2020 №UA500020/2020/238683(митна вартість із розрахунку 1,62 дол. США/кг),
товар 26 від 27.10.2020 №UA500020/2020/232350 (митна вартість із розрахунку 3,58 дол. США/кг),
товар 29 від 10.12.2020 №UA5000020/2020/237968(митна вартість із розрахунку 252 дол. США/кг),
товар 30 від 21.12.2020 №UA205050/2020/238458 (митна вартість із розрахунку 2,52 дол. США/кг),
товар 37 від 21.12.2020 №UA500020/2020/239256 (митна вартість 13 розрахунку 2,52 дол. США/кг),
товар 45 від 16.12.2020 №UA500020/2020/238702(митна вартість із розрахунку 3,58 дол. США/кг),
товар 48 від 16.12.2020 №UA500500/2020/521146 (митна вартість із розрахунку 4,08 дол. США/кг),
товар 58 від 12.01.2021 №UA500490/2021/339 (митна вартість із розрахунку 2,02 дол. США/кг),
товар 59 від 21.11.2020 №UA500020/2020/235796 (митна вартість із розрахунку 2,02 дол. США/кг),
товар 62 від 22.12.2020 №UA500500/2020/522529 (митна вартість із розрахунку 3,52 дол. США/кг),
товар 70 від 22.12.2020 №UA500020/2020/238329 (митна вартість із розрахунку 4,02 дол. США/кг),
товар 72 від 10.11.2020 №UA500500/2020/514676(митна вартість із розрахунку 2,42 дол. США/кг),
товар 74 від 10.12.2020 №UA500150/2020/210575(митна вартість із розрахунку 2,42 дол. США/кг).
Декларант має право: відповідно до статті 52 Кодексу отримати дозвіл на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу, або, за вибором декларанта або уповноваженої ним особи за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товарів, що декларуються, визначеною митним органом; оскаржити зазначене рішення про коригування митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або до суду» (т.1, а.с.43-55, 268-278).
Позивач вважаючи рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів протиправним, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої його митної вартості.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні наведених статей Митного кодексу України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як зазначено судом вище, відповідач, серед іншого, поставив під сумнів проведення позивачем оплати за придбаний товар.
Приписами ч.ч. 4-7 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).
На думку суду, митним органом не враховано умов зовнішньоекономічного контракту №CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019, яким визначено, що покупець здійснює оплату 100% вартості відправленої партії товарів протягом 180 календарних днів після відвантаження, підтвердженого копіями відвантажувальних документів. В даному випадку товар було відвантажено продавцем на борт судна 13.11.2020, що підтверджується коносаментом №4359-0177-010.032, отже станом на дату декларування товару 12.01.2021 строк оплати не настав.
Разом з тим, суд зазначає, що у процедурах митного контролю за митною вартістю товару предметом декларування є ціна товару та інші складові вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку з цим бути підставою для відмови у визначенні митної вартості.
Щодо доводів митного органу про не підтвердження позивачем витрат на транспортування слід зазначити, що згідно з ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
На підтвердження витрат на транспортування позивачем був наданий транспортний документ - коносамент (Bill of Lading) № 4359-0177-010.032 від 13.11.2020. На підтвердження вартості перевезення позивачем було надано договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № KH 108 FS від 01.07.2018, укладений між ТОВ "Світ Інструменту Україна" та ДП "Кюне і Нагель", додаток № 1 від 01.07.2018 до договору транспортного експедирування № KH 108 FS від 01.07.2018 р., довідку про вартість транспортно-експедиційних послуг від 12.01.2021, видану ДП "Кюне і Нагель", згідно з якою витрати на перевезення (морський фрахт) склали 67 404, 06 грн.
В подальшому позивачем було надано відповідачу додатково заявку № 22 від 02.11.2020 до договору транспортного експедирування № KH 108 FS від 01.07.2018 та рахунок-фактуру від 11.01.2021 № 12024914 (т.1, а.с.123-144).
Вказані документи не містили суперечностей та є належними документами на підтвердження витрат на перевезення.
В частині посилання митного органу на залучення перевізником третіх осіб до виконання договору, суд зазначає, що з положень Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" виконавцем за договором транспортно-експедиторської діяльності є експедитор. Отже належним документом на підтвердження вартості перевезення є рахунок-фактура та інші документи, видані експедитором, а не перевізником, який є виконавцем за договором перевезення.
Тобто вимогами чинного законодавства не передбачено обов`язку надання документів безпосереднім перевізником та додаткових витрат понесених експедитором. У свою чергу, позивач зазначає, що експедитор ДП "Кюне і Нагель" не надавав позивачу рахунків на оплату додаткових послуг або витрат, понесених за межами України, заявка на додаткові послуги між сторонами не оформлялася. Підстави вважати, що рахунок на оплату не включає всіх понесених експедитором витрат на морське перевезення, відсутні.
Отже на думку суду, необґрунтованими є посилання відповідача на неподання позивачем належних документів на підтвердження вартості перевезення.
Що стосується посилання митного органу та відсутність витрат на страхування товару, то суд зазначає, що в спірних правовідносинах страхування ввезеного товару не є обов`язковим, що прямо передбачено п. 10.1 контракту.
До того ж, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на страхування, а тому витрати на страхування не є складовими митної вартості та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, який також не встановлює обов`язку страхувати товар, підстави для висновку про ненадання позивачем всієї інформації щодо складових вартості товару, а в даному випадку страхових витрат, відсутні.
Щодо відсутності у прайс-листі виробника умов, достатніх будь-якому покупцю для здійснення замовлення, суд зазначає, що надані позивачем прайс-листи виробника виконано у довільній формі, і вони містять інформацію про продукцію, що була предметом договірних відносин між позивачем та його контрагентом. Відповідачем не наведено, які саме положення ГАТТ СОТ 1994 вимагають обов`язкове зазначення відомостей стосовно адреси, телефона або сайту в мережі інтернет для контактів покупців з фірмою-продавцем, зазначення переліку всієї продукції виробника, тощо.
Митний орган як на одну з підстав для коригування митної вартості товару вказав на відсутність оплати роялті та інших ліцензійних платежів стосовно товарів.
Суд не погоджується з такими висновками, оскільки, у даному випадку, слід виокремити, чи мало включатися за умовами договору роялті/ліцензійний платіж за користування торгівельної марки до митної вартості чи ні, виходячи з умов договору/контракту, натомість, питання сплати/несплати таких платежів у силу вимог законодавства за умови не передбачення цих умов в договорі, не є предметом розгляду даного спору та не ставить у залежність висновок про недоведення декларантом складових митної вартості імпортованого товару.
Відповідно до норм ч.3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів.
Відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу; оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України.
Суд вказує на те, що в контракті № CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019 відсутня інформація про наявність ліцензійних платежів, що згідно з нормами міжнародного права та статті 58 Митного кодексу України, свідчить про те, що ліцензійні платежі відсутні.
Тобто, з приводу не надання декларантом до митного оформлення доказів на підтвердження наявності/відсутності сплати ліцензійних платежів за користування торгівельною маркою МТХ, за умовами договору та про що наголошував позивач, вказані платежі не включені до митної вартості, позивач такі платежі не сплачував, доказів зворотного відповідачем в жодному з документів не надано, з огляду на що, посилання відповідача на ці обставини, як підстави для коригування митної вартості є необґрунтованими та такими, що суперечать Митному кодексу України, в якому передбачено, що до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант включає ліцензійні платежі, якщо це є умовою продажу оцінюваних товарів.
Відповідно до вимог ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Зазнаний документ (декларація країни відправлення) частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України не віднесено до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів. Водночас, доказу того, що митний орган витребовував переклад українською мовою документа, а позивачем такого не забезпечено, відповідачем не надано, а тому твердження відповідача про відсутність перекладу, як підставу коригування митної вартості є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах Митного кодексу України.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Для митного оформлення імпортованого товару позивач надав документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст інвойсу, у тому числі будь-яких відомостей про отримання від компетентних органів країни продавця інформації щодо відчуження позивачу товару продавцем.
Окрім цього, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Митним органом хоч і використано подібний товар для порівняння, однак рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо умови поставки, фактурної вартості, методи визначення митної вартості, не зазначено чи за такими ж товаро-супровідними документами поставлявся товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Слід зазначити, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). Позивачем під час митного оформлення наданий договір, на підставі якого придбано товар, рахунок-фактуру та товаро-супровідні документи, що підтверджують його транспортування.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності є тими відомостями, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Враховуючи викладене суд вважає, що висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору та за рівнем, визначеними декларантом, не є доведеним, а відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не вказав, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Суд зазначає, що коригування митної вартості є способом мінімізації шкоди державі від невірного декларування товарів, що ввозяться на територію України, однак таке корегування, як і будь-яке інше рішення суб`єкта владних повноважень, має відповідати критеріям законності, які наведені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, чого відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів.
Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту Україна" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту Україна" 2270 грн. сплачених судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 13.01.2021 №UA100310/2021/000003/2.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.