Справа № 300/1259/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2025 р. справа № 300/1259/25
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до частини 3 статті 171 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
З урахуванням того, що позовні вимоги заявлені до відповідачки як фізичної особи, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 26.02.2025 направлено до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_1 . У відповіді на вищезазначений запит міститься відмітка про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с. 65 на звороті).
Судом направлено відповідачці ухвалу про відкриття провадження за зареєстрованою адресою місця проживання. Поштове відправлення отримано ОСОБА_1 28.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.71).
Проте ОСОБА_1 правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа належить до вирішення за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено таке.
Наказом Національної академії внутрішніх справ №173о/с від 20.08.2020 ОСОБА_1 з 01.09.2020 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням (а.с.58).
Згідно з контрактом № 20-317 від 22.09.2020 про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, укладеного між Національною академією внутрішніх справ, як виконавцем, Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області, як замовником, та ОСОБА_1 , предметом є підготовка за державним замовленням з поєднанням двох форм навчання (денна та заочна) здобувача вищої освіти освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю "Правоохоронна діяльність".
Відповідно до пунктів 3.3.6, 3.3.7 цього Контракту відповідачка зобов`язувалася після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на службу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою, а у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.12-13).
Листом від 02.08.2024 за № 41-2024, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області повідомило Національну академію внутрішніх справ, що сержант поліції ОСОБА_1 звільнена зі служби в національній поліції України 01.08.2024, не відпрацювавши протягом 3-х років після завершення навчання (а.с.28).
Позивачем сформовано повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі", яким відповідачці запропоновано протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення відшкодувати МВС України, в особі Національної академії внутрішніх справ, витрати в повному розмірі за весь період навчання або ж розстрочити платіж у встановленому законодавством порядку. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат (не відшкодування протягом 30 діб), таке відшкодування буде здійснюватися в судовому порядку. Дане повідомлення ОСОБА_1 отримала 01.08.2024, про що свідчить її підпис (а.с.27).
У подальшому ОСОБА_1 звернулася до Національної академії внутрішніх справ із заявою про розстрочення платежу до одного року (а.с.10).
06.08.2024 між Національною академією внутрішніх справ та ОСОБА_1 укладено Договір №98 про відшкодування витрат з розстроченням платежу на строк до одного року, у відповідності до якого відповідачка зобов`язувалася погашати заборгованість не пізніше 10-го числа кожного місяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено цей Договір (а.с.8-9).
У зв`язку із невідшкодуванням відповідачкою добровільно витрат на її утримання в закладі вищої освіти відповідно до умов договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку при вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України.
Відповідно до статуту Національної академії внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.11.2010 № 555 (у редакції наказу МВС України від 29.05.2024 за № 347), НАВС є закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, державної форми власності, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на різних ступенях вищої освіти за певними спеціальностями, проводить фундаментальні та прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру освітніх та наукових підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність. Академія має статус національного закладу вищої освіти, є юридичною особою, бюджетною установою, перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України та здійснює освітню діяльність згідно з виданими ліцензіями на її провадження (а.с.30-57).
Частиною 3 статті 64 Закону України "Про вищу освіту" випускники вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових інститутів як підрозділів закладів вищої освіти з числа військовослужбовців (осіб начальницького складу) направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі також - Закон № 580-VIII).
Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (частина 1статті 1 Закону № 580-VIII).
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина 1 статті 59 Закону№ 580-VIII).
Відповідно до частина 2 статті 74 Закону № 580-VIII підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 74 Закону № 580-VIII).
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині 4 цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (частина 5 статті 74 Закону № 580-VIII).
Згідно зі статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням (пункт 7 статті). Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 затверджений Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, зокрема, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (надалі, також - Порядок №261).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.
Пунктом 3 Порядку № 261 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Пунктом 8 Порядку № 261 визначено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Отже, у разі укладення договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України між вищим навчальним закладом, територіальним органом внутрішніх справ та курсантом і проходження ним навчання, на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та договором.
Відповідні обов`язки покладаються на особу і у разі укладення контракту про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
У разі звільнення з органів внутрішніх справ (зі служби в поліції) протягом трьох років після закінчення навчання за власним бажанням, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні аналогічних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 28.05.2021 у справі № 320/7233/19.
Враховуючи наведене нормативне регулювання, правильне вирішення спору у справах з подібними правовідносинами залежить від того, чи було поліцейського ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати. Саме із відмовою поліцейського добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення вищого навчального закладу, в якому навчалася особа, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Як уже зазначалося судом вище, відповідно до пункту 3.3.7 контракту №20-317 від 22.09.2020 ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі НАВС витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".
Далі, наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 31.07.2024 за № 342 о/с, відповідачку звільнено зі служби в поліції за підпунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"(за власним бажанням), з 01.08.2024.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог пункту 3 Порядку №261, та умов контракту позивачем були здійснені розрахунки фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, медичним, речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а.с.16-26).
Разом з тим, на виконання вимог пункту 5 Порядку №261, після видання наказу про звільнення позивачем направлено відповідачці письмове повідомлення про необхідність відшкодування витрат із зазначенням реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів, в якому зазначено, що в разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування буде здійснюватися в судовому порядку (а.с.27).
Суд звертає увагу на власноруч підписані відповідачкою контракт про здобуття освіти від 22.09.2020 та повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, відповідно до вимог постанови №261 від 30.04.2024.
Також суд враховує, що ОСОБА_1 порушено умови договору №98 про відшкодування витрат з розстрочення платежу на строк до одного року від 06.08.2024.
Тобто ОСОБА_1 була обізнана щодо наявності у неї обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового звільнення зі служби в поліції.
Доказів добровільного відшкодування суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідачки у Національній академії внутрішніх справ, як і доказів оскарження суми витрат, що підлягає відшкодуванню, відповідачка суду не надала.
Отже, відповідачка не зважаючи на взятий на себе обов`язок з відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням під час проходження військової служби (навчання), будучи ознайомленою про необхідність такого відшкодування, станом на день розгляду справи не здійснила відшкодування витрат добровільно, а тому таке відшкодування підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.