Справа № 756/2128/25
Суддя: Луценко О. М.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

09.05.2025 Справа № 756/2128/25
Унікальний № 756/2128/25
Провадження № 2-а/756/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 травня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участі секретаря Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного Управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 05 лютого 2025 року було винесено постанову серії БАБ №782650 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач зазначив, що у вказаний день не повідомлявся жодним інспектором поліції про допущення ним порушення Правил дорожнього руху, а отже не надавались будь-які пояснення з цього приводу. Зазначив, що не брав участь в розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, та про таке притягнення не мав жодного уявлення. Стверджує, що оскаржувану постанову не отримував, а про притягнення до відповідальності дізнався з цифрових сервісів.

Згідно інформації цифрових сервісів Позивач був визнаний винним в тому, що 05 лютого 2025 року за адресою Київська обл., м. Бровари, вул. Олега Онікієнка, кілометр дороги 20/2 порушив вимоги горизонтальної дорожньої розмітки.

Вважає постанову про накладення адміністративного стягнення винесену інспектором поліції незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вказує, що порушення правил дорожнього руху він не вчиняв, притягнення себе до відповідальності вважає безпідставним та незаконним.

Вважає, що працівник патрульної поліції діяв упереджено, не з`ясував обставини справи та виніс постанову, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Постанова винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання. Складена інспектором без дослідження доказів, роз`яснення прав. Вважає постанову складену безпідставною та незаконною, просить її скасувати, а провадження в справі закрити.

Відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення вимог до Департаменту патрульної поліції в зв`язку з їх пред`явленням до неналежного відповідача. Зазначив, що оскаржувана постанова серії БАБ №782650 від 05 лютого 2025 була винесена працівником групи реагування патрульної поліції Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області, який не є посадовою особою Департаменту патрульної поліції, клопотав про виключення із складу відповідачів.

Відповідач - Головне Управління Національної поліції в Київській області надало суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог, зазначило, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 05 лютого 2025 року серії БАБ №782650 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є законною та обґрунтованою. На підтвердження викладеного в відзиві подано копію оскаржуваної постанови та пояснення старшого лейтенанта поліції Лисенка Олександра Петровича, що виніс оскаржувану постанову.

Позивачем було подано заперечення на відзиви, в якому він наполягає на обґрунтованості позову.

В судовому засіданні 07.04.2025 року було задоволено клопотання представника позивача, залишено без розгляду позовні вимоги заявлені до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В судове засідання що було призначено на 09.05.2025 року позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначив про підтримку позовних вимог та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідачі про розгляд справи повідомлялись належним чином проте своїм правом на участь в розгляді справи в судовому засіданні не скористались.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови серії БАБ №782650 ОСОБА_1 був визнаний винним в тому, що 05 лютого 2025 року о 12 год 25 хв в м. Бровари по вул. Олега Онікієнка 20/2, керуючи транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух прямо зі смуги, де рух дозволено лише праворуч, чим порушив п. 5.16. ПДР , чим скоїв порушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною першою ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Обов`язковість наявності об`єктивних доказів вчинення правопорушення навіть за умови притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення є сформованою правовою позицією, викладеною зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.

У постанові від 23.10.2019 р. у справі №357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи ст.251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність же в матеріалах справи доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем ПДР України, свідчить про недоведеність правомірності прийнятої відповідачем постанови.

Також, у постанові від 26.04.2018р. у справі №338/1/17 Верховний Суд зазначив про те, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР України працівниками поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законодавством порядку. Для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотоматеріали. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до суду надано лише пояснення старшого лейтенанта поліції Лисенка Олександра Петровича, що склав оскаржувану постанову, однак зазначений документ неможливо вважати об`єктивним доказом у справі, оскільки вказаний документ складений особою, яка є представником суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконував відповідні функції нагляду за дотриманням правил дорожнього руху.

Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а, відповідно якої вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Будь-яких інших доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем не надано.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно оскаржуваної постанови її складено в зв`язку з порушенням ОСОБА_1 при керуванні автомобілем п.) 5.16. Правил дорожнього руху. В той же час розділ 5 Правил дорожнього руху передбачає регулювання поведінки пасажирів, а не водіїв та має назву "5. ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ПАСАЖИРІВ", та взагалі не містить п. 5.16, в зв`язку з порушенням якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не підтверджено належними доказами.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Недоведення порушення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 122, 247, 251, 255, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову від 05 лютого 2025 року серії БАБ №782650 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко