Справа № 260/2148/25
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2148/25
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158Б, ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати противоправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у перерахунку пенсії №62 від 26.12.2024; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» з урахуванням відомостей довідки про складові заробітної плати №2567/01.1-26 від 04.12.2024, виданої Закарпатською обласною радою, починаючи з 20.12.2024 року.

31 березня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 14 квітня 2025 року відмовні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

07 квітня 2025 року Головне управління ПФУ в Закарпатській області надано матеріали з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що враховуючи наявний стаж роботи на державній службі більше 20 років, він вирішив реалізувати своє право на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу». При цьому при зверненні до органу Пенсійного фонду України надав довідку №2567/01.1-26 від 04.12.2024, видану Закарпатською обласною радою, за останнім місцем служби перед виходом па пенсію, про заробітну плату за аналогічною посадою за листопад 2024 року. Будь-яких зауважень щодо недотримання форми довідки, недостовірності відомостей в такій або відсутність обов`язкових реквізитів відповідач у оскарженому рішенні не зазначає. Поряд з цим, при розгляді заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не врахувало відомості такої довідки, натомість протиправно провело розрахунок можливої пенсії на підставі довідки про заробіток станом на день призначення пенсії за Законом України «Про державну службу». Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №62 від 26.12.2024 єдиною підставою для відмови у поновлені мені пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» слугувало те, що розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», розрахований на підставі довідки про заробіток (5009,55 грн), є меншим, ніж розмір пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (7432,16 гри). Разом з тим, жодних аргументів щодо причин неврахування наданої при зверненні довідки про заробітну плату, виданої уповноваженим органом, відповідач не зазначає.

11 квітня 2025 року представником третьої особи подано до суду письмові пояснення, в яких зазначають, що з матеріалів справи встановлено, що позивач перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» № 3723 з 22.10.2010 року . Відповідно до заяви від 05.09.2022 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. Також ОСОБА_1 звернувся із заявою від 20.12.2024 щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону №1058 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» №889. Отже, позивач реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Законом № 889-VIII, а тому, такий не відноситься до осіб, визначених пунктами 10,12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ за певних умов після 01.05.2016. Оскільки з 05 вересня 2022 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, останній має право на переведення його на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, проте, на умовах, передбачених п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, за бажанням позивача йому може бути поновлена виплата пенсії державного службовця, проте, в розмірі, який їй був встановлений до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Оскільки, вперше позивачу пенсія за віком згідно з Законом України «Про державну службу» призначена з 22.10.2010, а тому, відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», вперше.

Відповідачем або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 31 березня 2025 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII, що не оскаржується сторонами по справі.

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, що не оскаржується сторонами по справі.

20 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом.

До заяви надано довідку Закарпатської обласної ради від 04 грудня 2024 року № 2567/01.1-26.

26 грудня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за принципом екстериторіальності, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 20 грудня 2024 року, прийняло рішення № 62 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

В рішенні зазначено, що під час проведення перерахунку щодо поновлення пенсії держслужбовцям з урахуванням довідок про заробіток, які були враховані при первинному призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» ОСОБА_1 , з`ясовано, що розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» ( 5009,55 грн) менше ніж розмір пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (7432,16 грн). З огляду на вищезазначене, прийнято рішення відмовити в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою № 1359 від 20.12.2024 року у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VІІІ, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, згідно з пунктом 1 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Також суд зазначає, що підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За такого правового регулювання обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII, що не оскаржується сторонами по справі.

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, що не оскаржується сторонами по справі.

20 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом.

До заяви надано довідку Закарпатської обласної ради від 04 грудня 2024 року № 2567/01.1-26.

Відповідач оскаржуваним рішенням у такому переведенні відмовив з тих підстав, що пенсія позивача внаслідок такого переведення буде меншою, ніж він отримував до переведення.

Отже, ключовим у цій справі є питання права осіб, які бажають перейти з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію відповідно до статті 37 Закону 3723-XII, яка їм вже призначалась до цього, на перерахунок цієї пенсії на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою, з якої ці особи вийшли на пенсію.

Між тим, як Закон № 889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону № 3723-ХІІ.

Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії.

Отже, враховуючи, що законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, на яку він просив його перевести у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, а відтак не було підстав і для переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ через зменшення розміру отримуваної пенсії.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.03.2025 у справі №300/936/23 з аналогічних правовідносин.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваних дій, відповідачем були дотримані усі критерії, передбачені частиною другою статті 2 КАС України, відтак суд не знаходить протиправності вказаних дій, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно приписів статті 139 КАС України у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 травня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль