Справа № 160/4264/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2025 рокуСправа №160/4264/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
10.02.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Воронін Ігор Олександрович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати з 01.06.2024 року по теперішній час;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 заробітну плату з 01.06.2024 року по теперішній час.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 09.06.2023 року. Проте, як зазначає позивач, останньому з 15.05.2024 року по теперішній час не сплачується заробітна плата, що є грубим порушенням законодавства України. З метою отримання інформації представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом. На адвокатський запит від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшла відповідь № 6//102/12-3927 відповідно до змісту якого, стосовно ОСОБА_1 у червні 2024 року було призначено службове розслідування за те, що останній нібито вчинив правопорушення, пов`язане з самовільним залишенням військової частини. Разом з тим, будь-яких доказів проведення службового розслідування відповідачем не надається. Вважає, що у Військової частини НОМЕР_1 не було будь-яких підстав обмежувати права позивача у питанні невиплати заробітної плати останньому з квітня 2024 року по теперішній час. Якщо стосовно ОСОБА_1 дійсно зареєстровані відомості в ЄРДР, то формальні причини зупинити грошове забезпечення позивача були лише з 30.10.2024 року. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду та відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 13.03.2025 року. Також вказаною ухвалою було зобов`язано позивача та відповідача надати додаткові докази в даній справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
20.02.2025 року на адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач не погоджується із позовними вимогами та зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 65 Конституції України зазначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Крім цього у ст. 68 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та на разі триває. Зазначає, що військовою частиною позивачу, за період проходження служби нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення відповідно до норм законодавства України, окрім випадків самовільного її залишення з 10.06.2024 року по 10.07.2024 року та з 05.11.2024 року по цей час. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.
13.03.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій він вважає відзив відповідача необгрунтованим, з огляду на наступне. Зазначає, що відповідач до свого відзиву не надає копій нарахування та фактичної виплати позивачу заробітної плати за підтверджений період виконання обов`язків військової служби, а саме з 10.07.2024 року по 05.11.2024 року. Позивач не спростовує того факту, що відповідач міг зупинити грошове забезпечення позивачу, але у період часу з 10.07.2024 року по 05.11.2024 року відповідач не мав будь-яких підстав не нараховувати та не виплачувати заробітну плату позивачу. Вважає, що відповідач не надав достатніх доказів, які б підтверджували законність не виплати позивачу заробітної плати, зокрема у період часу з 10.07.2024 року по 05.11.2024 року. Довідка про доходи позивача, яка надавалась суду жодним чином не підтверджує факт виплати заробітної плати. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 14.05.2025 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 09.06.2023 року.
Проте, на думку позивача, з 15.05.2024 року по день подання позову йому не сплачується заробітна плата.
18.11.2024 року з метою отримання інформації про нарахування і виплату грошового забезпечення представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заробітної плати з 01.06.2024 року по день подання позову, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Стаття 65 Конституції України зазначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Крім цього у ст. 68 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та на разі триває.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно статті 9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Структура та умови грошового забезпечення військовослужбовців, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704).
Відповідно до ті.2 Постанови № 704 встановлено, що: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно пункту 2 Розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
При звільненні з військової служби, військовослужбовець має право на отримання наступних виплат, а саме:
- грошового забезпечення;
- грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (на практиці мобілізованим не виплачується);
- одноразової грошової допомоги мобілізованим;
- грошової компенсації за невикористану щорічну та додаткові відпустки;
- одноразову грошову допомогу;
- грошову допомогу для оздоровлення;
- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).
Відповідно до пунктів 143, 144-1 Положення № 1153/2008 до загального строку військової служби, строку вислуги у військовому званні та до строку контракту не зараховується строк самовільного залишення військової частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення.
Для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, військова служба призупиняється відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини) визначається Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 року № 200 (далі - Інструкція № 200).
Відповідно до п. 3 Розділу XXX Інструкції № 200 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення припиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про припинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, наказом командира Військової частини від 09.06.2023 року № 51 мтд головний сержант ОСОБА_1 (Г-134389) зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та наказом від 21.05.2024 року № 45 о/с, призначений на посаду гранатометника 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення.
Наказом командира Військової частини від 11.06.2024 року № 118 мтд позивач з 10.06.2024 року виключений з усіх видів забезпечення через те, що він цього дня самовільно залишив військову частину.
У зв`язку із поверненням позивача 11.07.2024 року до військової частини, його наказом командира Військової частини від 15.07.2024 року № 142 мтд зараховано на всі види забезпечення. На підставі пункту 143 Положення № 1153/2008 строк самовільного залишення військової частини з 10.06.2024 року по 10.07.2024 року не зараховано до загального строку військової служби.
Крім цього, наказом командира військової частини від 06.11.2024 року № 224 мтд позивач з 05.11.2024 року виключений з усіх видів забезпечення через те, що він цього ж дня повторно самовільно залишив військову частину.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що військовою частиною позивачу, за період проходження служби повинно було нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення відповідно до норм законодавства України, окрім випадків самовільного її залишення з 10.06.2024 року по 10.07.2024 року та з 05.11.2024 року по цей час.
Позивач не спростовує того факту, що відповідач міг зупинити грошове забезпечення позивачу у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, але у період часу з 11.07.2024 року по 04.11.2024 року (коли позивач проходив військову службу) відповідач не мав будь-яких підстав не нараховувати та не виплачувати заробітну плату позивачу.
Отже, суд вважає, що відсутні підстави для нарахування позивачу грошового забезпечення за період з 10.06.2024 року по 10.07.2024 року та з 05.11.2024 року по цей час, а тому в цій часині судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача.
Щодо періоду проходження військової служби позивачем у межах спірного періоду, а саме з 11.07.2024 року по 04.11.2024 року включно суд зазначає наступне.
В матеріалах даної справи міститься копія довідки №160 про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року, з якої вбачається, що позивачу нараховано і виплачено грошове забезпечення:
- липень 2024 року - 6175,80 грн.: щомісячна премія (6175,80 грн.);
- вересень 2024 року 6937,50 грн.: посадовий оклад (2820,00 грн.); оклад за військовим званням (880,00 грн); надбавка за вислугу років (925,00 грн); надбавка за особливості проходження служби (2312,50 грн.);
- жовтень 2024 року 0,00 грн.;
Отже, відомості вищевказаної довідки свідчать про те, що належним чином не було позивачу виплачено грошове забезпечення в період з 11.07.2024 року по 31.07.2024 року та з 01.10.2024 року по 31.10.2024 року, оскільки в липні 2024 року та жовтні 2024 року взагалі не було нараховано та виплачено навіть основних видів грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 11.07.2024 року по 31.07.2024 року та з 01.10.2024 року по 31.10.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 11.07.2024 року по 31.07.2024 року та з 01.10.2024 року по 31.10.2024 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 (через м. Вінницю, Кропивницький), 948 км + 206 м, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення з 11.07.2024 року по 31.07.2024 року та з 01.10.2024 року по 31.10.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна