Справа № 160/32406/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32406/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., секретар судового засіданні Жмуренко В.В., за участі представника позивача Василенко О.М., представника відповідача Єремєєва О.О., представника відповідача Постолова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 року в адміністративній справі №160/32406/24 за позовом ОСОБА_1 до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача від 20.03.2024 року №72 щодо дострокового припинення повноважень селищного голови Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 та поновлення на цій посаді з 20.03.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в яких просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга з урахуванням доповнень фактично обґрунтована доводами позовної заяви, якими визначено, що оскарженим розпорядженням достроково припинено повноваження голови селищної ради № 72 від 20.03.2024 року, у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі 175/3271/20 від 22.08.2022 року, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 року № 175/3271/20. Однак, постановою Верховного Суду від 12.11.2024 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі 175/3271/20-к від 22.08.2022 року та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 року № 175/3271/20 скасовані, позивача звільнено від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності із закриттям кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України). Скаржник вважає, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України фактично скасована підстава для його звільнення, а відтак він має бути поновлений на раніше займаній посаді.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.

Представники відповідача просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, рішенням першої сесії сьомого скликання Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 20.11.2020 року №02-1/VII взято до уваги інформацію про результати виборів Обухівського селищного голови та визнано позивача таким, що вступив на посаду Обухівського селищного голови.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі 175/3271/20-к від 22.08.2022 року позивача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 357 КК України та піддано кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком на один рік.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 року № 175/3271/20 вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 , в частині кваліфікації його дій та призначення покарання - змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з частини другої статті 357 КК та частини першої статті 357 КК та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі частини п`ятої статті 74 КК засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання звільнено у зв`язку із закінченням строків давності визначених статтею 49 цього Кодексу.

На адресу Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області 13.03.2024 року надійшов лист від 13.03.2024 року з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області разом з копією вироку від 22.08.2022 року та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 року згідно якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 357 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на підставі частини п`ятої статті 74 КК засудженого ОСОБА_1 від призначення покарання звільнено у зв`язку із закінченням строків давності, визначених статтею 49 цього Кодексу.

Розпорядженням тимчасово виконуючою обов`язки селищного голови С. Дьоміною № 72 від 20.03.2024 року «Про дострокове припинення повноважень селищного голови Обухівської селищної ради Василя Гезя», відповідно до частини третьої статті 42 пункту 3 частини першої статті 79, пункту 2 частини одинадцятої статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України, достроково припинено повноваження селищного голови Обухівської селищної ради Василя Гезя з 20.03.2024 року, у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі 175/3271/20-к від 22.08.2022 року, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 року № 175/3271/20.

Постановою Верховного Суду від 12.11.2024 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі 175/3271/20-к від 22.08.2022 року та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 року № 175/3271/20 скасовані. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 357 КК за закінченням строку давності, передбаченого статтею 49 КК. Кримінальне провадження щодо позивача за частиною першою статті 357 КК закрито на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК.

Вважаючи, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України фактично скасована підстава для його звільнення, а відтак він має бути поновлений на раніше займаній посаді, позивач подав позов до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", Конституцією України.

Правовою підставою для визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень є порушення порядку, процедури або нормативно-правових актів при їх прийнятті.

Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21 травня 1997 (далі - Закон №280/97), акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України, визнаються незаконними в судовому порядку.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону №280/97, місцеве самоврядування - це гарантована державою реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність обраних органів та посадових осіб вирішувати справи місцевого значення в межах визначених Конституцією і законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 2000 року №1-рп/2000 визначено, що сільські, селищні, міські ради, як це, в свою чергу, логічно випливає із змісту частини третьої статті 140 Конституції України, а також частини першої статті 10 Закону № 280/97-ВР, є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради мають свої виконавчі органи, а, отже, - їм підзвітні та підконтрольні.

За Конституцією України (частина друга статті 141) сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою для того, щоб очолювати виконавчий орган ради та головувати на її засіданнях. Ці функції визначають сільського, селищного, міського голову передусім як посадову особу виконавчого органу ради та самої ради, їй підзвітну та перед нею відповідальну як за роботу виконавчого органу ради, так і за організацію роботи самої ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №280/97, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону №280/97-ВР повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Згідно із ч. 1, 11 ст. 79 Закону №280/97, повноваження сільського, селищного, міського голови, вважаються достроково припиненими у разі:

1) його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови;

2) припинення його громадянства;

3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього;

3-1) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

4) відкликання з посади за народною ініціативою;

5) визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер;

6) його смерті.

Повноваження сільського, селищного, міського голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади: з підстав, зазначених у пунктах 3, 3-1 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем одержання радою або її виконавчим комітетом копії відповідного рішення суду без прийняття рішення відповідної ради;

Таким чином, судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що селищний голова є посадовою особою органу місцевого самоврядування, і така посада є виборною. Закінчення строку повноважень посадових осіб органів місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади, є однією з підстав припинення служби в органах місцевого самоврядування. Повноваження селищного голови можуть бути також достроково припинені, якщо відносного нього набрав законної сили обвинувальний вирок і для цього не потребується окреме рішення відповідної ради.

При цьому, Закон №280/97 не містить положення щодо порядку поновлення на посаді особи, яка займала посаду голови селищної ради, оскільки як уже зазначено вище, зазначена посада є виборною посадою, а депутати селищної ради не наділені повноваженнями щодо поновлення на посаді/обрання селищного голови.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для дострокового припинення повноваження позивача як голови Обухівської селищної ради за оскарженим розпорядженням є набрання законної сили обвинувальним вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі 175/3271/20-к від 22.08.2022 року, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2024 року № 175/3271/20, що передбачено п.3 ч.1 79 Закону №280/97.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 357 КК за постановою Верховного Суду від 12.11.2024 року закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, скасовує ті обставини, що слугували підставою для припинення повноваження як голови Обухівської селищної ради за оскарженим розпорядженням, суд першої інстанції правильно виходив із того, що статтею 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження, які в свою чергу, класифікуються за декількома критеріями.

Так, підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочин, у свою чергу, нереабілітуючими є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину.

До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати, з огляду на що, всі інші підстави є нереабілітуючими і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення.

Зокрема, до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження належить звільнення особи від кримінальної відповідальності.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінально-процесуальним законодавством відмова держави в особі компетентних органів від засудження особи, яка вчинила злочин, від застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину, при тому, що у цьому випадку, КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому, передбачені розділом IX Особливої частини КК України підстави звільнення від кримінальної відповідальності визнаються нереабілітуючими.

Від кримінальної відповідальності звільняється особа, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, що містить склад конкретного злочину, передбаченого КК України, зокрема, у зв`язку з дійовим каяттям (стаття 45 КК України); за примиренням винного з потерпілим (стаття 46 КК України); передачею особи на поруки (стаття 47 КК України); зміною обстановки (стаття 48 КК України): закінченням строків давності (стаття 49 КК України).

Тож, виходячи з наведеного, законом передбачається можливість та/або обов`язок звільнення від кримінальної відповідальності особи, в діях якої міститься певний склад кримінального правопорушення, водночас, відсутність складу кримінального правопорушення в діях особи, виключає можливість звільнення, бо не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності особа, яка кримінального правопорушення не вчинила. Отже, суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК України, у разі якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, надаючи згоду на закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, позивач не використав право на доведення невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що свідчить про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих обставин.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що наявність, у цьому випадку, судового рішення про закриття кримінального провадження щодо позивача з нереабілітуючих підстав, в якому встановлено факт вчинення особою кримінального правопорушення, не є достатньою, самостійною та вагомою підставою для поновлення позивача на раніше займаній посаді.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року в адміністративній справі №160/32406/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року в адміністративній справі №160/32406/24 за позовом ОСОБА_1 до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена та проголошена в судовому засіданні 23.04.2025 року, в повному обсязі постанова складена 13 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко