Справа № 480/4882/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2025 року Справа № 480/4882/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4882/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулися до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просять:
- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування відносно військовослужбовців: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 за фактом самовільного залишення частини (місця служби) 06.01.2023 в с. Попівка Сумської області;
- визнати протиправними та скасувати наказ командування військової частини НОМЕР_1 про визнання військовослужбовців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 такими, що самовільного залишили частину (місця служби) 06.01.2023 в с. Попівка Сумської області;
- визнати протиправними та скасувати наказ командування військової частини НОМЕР_1 винесений за результатами проведення службового розслідування відносно ОСОБА_31 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 за фактом самовільного залишення частини (місця служби) 06.01.2023 в с. Попівка Сумської області;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату грошового забезпечення (в тому числі премії, надбавки, додаткової винагороди) військовослужбовцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , що не виплачувалось, у зв`язку з винесенням наказів командира військової частини НОМЕР_1 про визнання військовослужбовців такими, що самовільно залишили частину (місце служби) 06.01.2023 в АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі перебувають на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . З`ясовуючи причини відкриття щодо них кримінального провадження, позивачам стало відомо про факт проведення щодо них службового розслідування, за наслідками якого прийнято наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом самовільного залишення місця служби 06.01.2023 в с.Попівка Сумської області.
З посиланням на норми п. 144-2 Положення №1153/2008, вказує, що військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
При цьому зазначає, що службове розслідування проведено неповно, необ`єктивно, однобічно, без належного врахування всіх обставин та фактів, з грубим порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608, а саме: про призначення службового розслідування позивачі не були повідомлені, з наказом про призначення службового розслідування не були ознайомлені, внаслідок чого були позбавлені можливості реалізувати права, передбачені п. 3 розділу ІV Порядку № 608.
Отже, службове розслідування відбулося без вивчення доводів осіб, яких воно безпосередньо стосувалось, та без всебічної, повної і об`єктивної перевірки обставин, які законом мали бути врахованими.
При цьому, представник позивачів зауважує, що в порушення п. 2 розділу VI Порядку № 608, наказ про притягнення до відповідальності до відома позивачів не доводився, чим порушено право останніх на належний захист своїх прав та інтересів та позбавлено можливості оскаржити прийняте щодо них рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, на переконання представника позивачів, з урахуванням допущених порушень при проведенні службового розслідування, прийнятий за його наслідками наказ «Про результати службового розслідування» є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 № 31 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 », заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_32 було проведено службове розслідування.
Так, в ході проведення службового розслідування встановлено, що під час відновлення боєздатності підрозділів військової частини НОМЕР_1 , з метою доукомплектування вакантних посад підрозділів військової частини НОМЕР_1 , до стройової частини військової частини НОМЕР_1 , яка знаходилась в АДРЕСА_1 , були викликані військовослужбовці, які знаходяться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в т.ч. і позивачі (крім ОСОБА_30 ). Також, було встановлено, що вищевказані військовослужбовці прибули до розташування військової часини НОМЕР_1 06.01.2023 та відмовились приймати справи та посади за наявними вакантними посадами, самовільно залишили місце розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , без законних на те підстав, убили в невідомому напрямку.
Разом з тим, з пояснень начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_33 , в ході відбору у нього письмових пояснень (бланк отримання пояснень від 15.01.2023, в ході проведення розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 № 31) з`ясовано, що військова частина НОМЕР_1 вибула зі складу сил і засобів, що залучались до забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області 01.12.2022 підрозділи військової частини НОМЕР_1 прибули до раніше визначеного району зосередження, в с. Попівка Конотопського району Сумської області.
Так, 02.01.2023 при здійсненні систематичного аналізу укомплектованості військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_34 встановлено, що в підрозділах військової частини НОМЕР_1 є вакантні посади для військовослужбовців, які зараховані у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Після чого командуванням військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення доукомплектувати підрозділи військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями та, зокрема, позивачами (крім ОСОБА_30 ), які на той момент перебували у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .
З метою доукомплектування зазначених посад відповідну інформацію було доведено до позивачів в усному порядку, так, 06.01.2023 військовослужбовці (в т.ч. позивачі, крім ОСОБА_30 ) прибули до стройової частини військової частини НОМЕР_1 , яка знаходилась в АДРЕСА_1 .
У свою чергу, під час розмови майора ОСОБА_35 , разом та лейтенанта ОСОБА_36 , з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 (в т.ч. з позивачами, крім ОСОБА_30 ), останні відмовились писати рапорти на прийняття вакантних посад та убули в невідомому напрямку. Після чого про дану подію майор ОСОБА_34 доповів командиру військової частини НОМЕР_1 у формі рапорту (рапорт майора ОСОБА_35 від 06.01.2023, Вх. № 96), в подальшому черговим контрольно-спостережного пункту військової частини НОМЕР_1 була направлена довідка-доповідь № 572 від 08.01.2023 по підпорядкуванню за належністю (Військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Також, майором ОСОБА_34 додав, що раніше по даним військовослужбовцям відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.06.2022 № 426, було проведено службове розслідування з приводу самовільного залишення району виконання бойових завдань в бойовій обстановці. Зазначене вище також підтверджено з пояснень старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини штабу лейтенанта ОСОБА_36 від 15.01.2023.
Такі діяння є грубим і тяжким порушення військової присяги та один із небезпечних віськових злочинів, порушення військової дисципліни.
З урахуванням викладеного, на переконання представника, командиром військової частини НОМЕР_1 , правомірно прийнято наказ від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 " відповідно до якого за результатами службового розслідування наказано за самоусунення від виконання службових обов`язків через самовільне залишення місця служби визначених статтями 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, порушення вимог статей 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовців, у т. ч. позивачів притягнуто владою командира військової частини до дисциплінарної відповідальності.
Також, представник зазначив, що особа, яка проводила службове розслідування, не виконала жодних з вимог пункту 1 розділу IV Порядку № 608 щодо вжиття всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення. Жодних заперечень щодо факту неповідомлення позивачів про призначення службового розслідування, про повідомлення про права і обов`язки в ході службового розслідування та несвоєчасне ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності відзив на позовну заяву не містить.
Представник відповідача не скористався своїм правом щодо надання заперечень на відповідь на відзив.
Представник третьої особи (Генеральний штаб Збройних сил України) надав суду пояснення, в яких проти позовних вимог заперечує та просить у задоволенні позову відмовити. Доводи представника третьої особи є аналогічні доводам, наданим представником відповідача у відзиві.
Ухвалою суду позовну заяву в частині позовних вимог, що стосується ОСОБА_30 залишено без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачі перебували на службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 178-233 т.1).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.06.2022 № 426 «Про результати службового розслідування» за фактом невиконання бойового розпорядження, що встановлено службовим розслідуванням, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , у т.ч позивачі, були усунуті від займаних посад і зараховані у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 згідно з абз. 5 п. 122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».
Крім того, командуванням військової частини було покладено обов`язок на заступника командира самохідного артилерійського дивізіону з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_37 , керуючись п. 4 статті 85 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, підготувати матеріли, щодо самовільного залишення поля бою військовослужбовцями, у тому числі, військової частини НОМЕР_1 та позивачів, в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 Кримінального кодексу України, та направити їх до ДБР м. Краматорська, Донецькій спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Об`єднаних сил, групі Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Разом з тим, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 № 6 (т.2 а.с.10), визнано військовослужбовців у т.ч. позивачів, такими, що з 06.01.2023 перебувають за межами військової частини та у зв`язку з цим знято з усіх видів грошового забезпечення.
За фактом відмови від подальшого проходження служби та самовільного залишення розташування військовослужбовцями, у т.ч. позивачами, військової частини НОМЕР_1 06.01.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 № 31 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 » (т.2 а.с. 6-7), було призначено службове розслідування, за результами якого затверджено акт службового розслідування (т.1, а.с.128-158).
Так, в ході проведення службового розслідування, що згідно бойового розпорядження оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 502/2/3/2/4088/окп від 29.11.2022 військова частина НОМЕР_1 вибула зі складу сил та засобів, що залучались до забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області та прибула до складу сил та засобів, що залучаються до забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Сумської області.
Під час відновлення боєздатності підрозділів військової частини НОМЕР_1 , з метою доукомплектування вакантних посад підрозділів військової частини НОМЕР_1 , до стройової частини військової частини НОМЕР_1 , яка знаходилась в АДРЕСА_1 , були викликані військовослужбовці, які знаходяться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в т.ч. і позивачі.
Також, було встановлено, що 06.01.2023 вищевказані військовослужбовці прибули до розташування військової часини НОМЕР_1 та їм було запропоновано писати рапорти на прийняття вакантних посад, однак останні відмовились приймати справи та посади за наявними вакантними посадами, самовільно залишили місце розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , без законних на те підстав, убили в невідомому напрямку.
Станом на момент завершення службового розслідування військослужбовці до розташування військової частини не прибули будь-яких документів, шо підтверджували б законність відсутності військовослужбовців за місцем служби на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило.
На підставі акту службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 " (далі - наказ №83; оскаржуваний наказ) (т.2 а.с. 8-9), відповідно до якого за результатами службового розслідування наказано:
- за самоусунення від виконання службових обов`язків через самовільне залишення місця служби визначених статтями 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, порушення вимог статей 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовців, у т. ч. позивачів притягнуто владою командира військової частини до дисциплінарної відповідальності;
- у зв`язку із відсутністю військовослужбовців, на момент закінчення службового розслідування, без поважних причин за місцем проходження служби і неможливістю довести до відома прийняте командиром військової частини рішення, дисциплінарне стягнення накласти, з урахуванням положень статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, після повернення до військової частини НОМЕР_1 на військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ;
- відповідно до п. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи підготувати матеріали щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та направити їх на адресу Сумської спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону об`єднаних сил та групі Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_3 , для прийняття рішення відповідно до ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України. Зазначеним вище військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 не виплачувати грошову премію та грошову винагороду за січень 2023 року.
Матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , в діях яких вбачалися ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України були направлені на адресу Сумської спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону об`єднаних сил та групі Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_3 , для прийняття рішення відповідно до ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України.
Незгода позивачів з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 " стала підставою для звернення останніх до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні відносини, що склались між сторонами, врегульовані Законами України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", від 24.03.1999 № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України", від 24.03.1999 № 548-XIV "Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України", від 24.03.1999 № 550-XIV "Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України", Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення № 1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Приписами статей 1 та 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна досягається, зокрема, й шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (стаття 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.
Відповідно до вимог статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина перша статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина третя статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (частина четверта статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Порядок проведення службового розслідування врегульований нормами розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608, у редакції на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку Порядок № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.
Згідно вимог пункту 9 розділу ІІІ Порядку № 608 посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
В свою чергу, згідно пункту 3 розділу ІV військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
Правовими нормами розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Аналогічні норми закріплені також і в статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, яка окрім права командира прийняти рішення про накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця, вину якого повністю доведено, також передбачає, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно із пунктом 2 розділу VІ Порядку № 608 наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
За приписами статті 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 " за самоусунення від виконання службових обов`язків через самовільне залишення місця служби визначених статтями 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, порушення вимог статей 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовців, у т. ч. позивачів притягнуто владою командира військової частини до дисциплінарної відповідальності.
Притягненню позивачів до дисциплінарної відповідальності передувало службове розслідування, яке призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №31 та за результатами якого складено акт службового розслідування.
Оскаржуючи рішення відповідача про притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності, представник позивача першочергово вказує на відсутність правових підстав для призначення та проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 06.01.2023, у зв`язку з тим, що станом на 06.01.2023 військова служба позивачів була призупинена внаслідок внесення 24.06.2022 до ЄРДР відомостей про можливе вчинення такими військовослужбовцями кримінального правопорушення, яке має попередню правову кваліфікацію відповідно до ст. 429 КК України.
Оцінюючи вказані доводи, суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 2232-XII (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Аналогічні норми містяться в пунктах 1441 і 1442 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення).
Відповідно до пункту 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Згідно із пунктом 144-2 Положенням військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Пунктом 144-5 Положення передбачено, що військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України.
Згідно з пунктом 144-6 Положення для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Отже, аналіз положень частини другої статті 24 Закону № 2232-XII у системному зв`язку з приписами Положення дозволяє зробити висновок, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У свою чергу внесення відповідних відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, яким під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення.
Так, судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.06.2022 № 426 «Про результати службового розслідування» за фактом невиконання бойового розпорядження, що встановлено службовим розслідуванням, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , у т.ч позивачі, були усунуті від займаних посад і зараховані у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 згідно з абз. 5 п. 122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України». Крім того, командуванням військової частини було покладено обов`язок на заступника командира самохідного артилерійського дивізіону з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_37 , керуючись п. 4 статті 85 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, підготувати матеріли, щодо самовільного залишення поля бою військовослужбовцями, у тому числі, військової частини НОМЕР_1 та позивачів, в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 Кримінального кодексу України, та направити їх до ДБР м. Краматорська, Донецькій спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Об`єднаних сил, групі Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Разом з тим, як вже було зазначено судом, за приписами частини другої статті 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством, при цьому початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Таким чином, законодавець пов`язує обов`язок призупинення військової служби для військовослужбовців, щодо яких внесено відомості до ЄРДР на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке зокрема передбачена ст. 407 КК України ("Самовільне залишення військової частини або місця служби"), ст. 408 КК України ("Дезертирство") або ст. 111-1 КК України ("Добровільна здача в полон").
Відтак, доводи представника позивача, про призначення службового розслідування за відсутності визначеного законом права, а саме за обставин призупинення військової служби осіб, які приятягалися до відповідальності, є помилковими.
Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачі вказують на порушення порядку проведення службового розслідування, що виразилось у неповідомленні їх про підстави проведення службового розслідування, позбавленні прав надавати пояснення з приводу питань, які були предметом дослідження при проведенні службового розслідування, заявляти клопотання про витребування та долучення нових документів, висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування тощо.
Дослідивши вказані доводи, а також матеріали справи, суд встановив, що відповідачем не надано доказів повідомлення позивачів про проведення службового розслідування відносно них. В матеріалах справи відсутні докази ознайомлення позивачів з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 № 31 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 » або повідомлення позивачів про проведення службового розслідування в інший спосіб.
Таким чином, враховуючи, що позивачі не були повідомлені про проведення службового розслідування відносно них, відтак вони були позбавлені усіх основоположних прав передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608, таких як: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Крім того, у відповідача була реальна можливість повідомимити позивачів про проведення щодо них службового розслідування, оскільки у розпорядженні військової частини була інформація про пересональні дані останніх, зокрема їх домашні адреси, номери мобільних телефонів, що підтверджується зокрема зазначеним у доповіді по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 за підписом командира ОСОБА_38 (т.1 а.с.173-178).
Відтак, службове розслідування відбулося без вивчення доводів осіб, яких воно безпосередньо стосувалось, та без всебічної, повної і об`єктивної перевірки обставин, які законом мали бути врахованими, адже висновки акту службового розслідування ґрунтуються виключно на поясненнях начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_35 та старшого помічника начальника штабуз кадрів і стройової частини штабу лейтенанта ОСОБА_39 , що у свою чергу свідчить про однобокість та необ`єктивність проведеного службового розслідування.
Разом з тим висновки акту службового розслідування зводяться до того, що військовослужбовцям, у т.ч. позивачам була доведена інформація про необхідність доукомплектування підрозділів військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим було запропоновано вакантні посади, проте позивачі відмовились писати рапорти на прийняття вакантних посад та "убули в невідомому напрямку".
Однак, стверджуючи про відмову військовослужбовців, у т. ч. позивачів, писати рапорти на прийняття вакантних посад, відповідачем не надано до суду інформації про наявність таких вакантних посад, доказів ознайомлення позивачів з переліком вакантних посад, які пропонувалися для заміщення, а також доказів відмови позивачів від прийняття вакантних посад.
Так само, матеріали службового розслідування не містять зазначеної інформації.
Перевіряючи вплив зазначених порушень на законність притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності суд врахувує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, згідно з якою ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Допущені відповідачем порушення процедури проведення службового розслідування, недоліки в оформленні висновку за результатами його проведення не є формальними, адже позбавили відповідачів можливості надавати пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій, а неповнота викладених у висновку від 07.02.2023 фактичних обставин, що мають значення для прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, нівелює наслідки проведення службового розслідування.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення позивачів із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ", що порушує право останніх на належний захист своїх прав та інтересів та позбавляє можливості оскаржити прийняте щодо них рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Оцінюючи встановлені обставини справи, суд дійшов до переконання про суттєвий характер відповідних процедурних порушень під час проведення службового розслідування, зокрема щодо неповідомлення позивачів про призначення та про результати службового розслідування, що мало вплив на права та обов`язки позивачів.
Крім того, додатковим свідченням неправомірних дій військовоїї частини НОМЕР_1 є те, що при обранні виду дисциплінарного стягнення всупереч положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ відповідачем у наказі від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 " не конкретизовано вид стягнення, яке накладено на позивачів.
Таким чином, суд дійшов до висновку про недотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування стосовно позивачів та порядку оформлення результатів такого службового розслідування, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування спірного наказу від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ".
Разом з тим, суд наголошує, що в межах даної адміністративної справи судом надана оцінка виключно процедурним аспектам прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та встановлено невідповідність останнього критеріям, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України, оцінку наявності/відсутності допущеного порушення позивачами, враховуючи відкриття кримінального провадження за фактом порушення останніми ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, має бути здійснена уповноваженим органом правопорядку.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 № 6, суд зазначає про наступне.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 № 6 (т.2 а.с. 10) військовослужбовців у т.ч. позивачів визнано такими, що з 06.01.2023 перебувають за межами військової частини та знято з усіх видів грошового забезпечення.
Таким чином, на підставі вказаного наказу військова служба позивачів фактично була призупинена.
При цьому, відповідачем не надано доказів щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей стосовно кримінального провадження відноснопозивачів з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України ("самовільне залишення частини або місця служби").
Так, суд наголошує, що лише 16.02.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 16.02.2023 № 83 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , відповідно до змісту якого за результатами службового розслідування наказано:
- за самоусунення від виконання службових обов`язків через самовільне залишення місця служби визначених статтями 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, порушення вимог статей 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовців, у т. ч. позивачів притягнуто владою командира військової частини до дисциплінарної відповідальності;
- у зв`язку із відсутністю військовослужбовців, на момент закінчення службового розслідування, без поважних причин за місцем проходження служби і неможливістю довести до відома прийняте командиром військової частини рішення, дисциплінарне стягнення накласти, з урахуванням положень статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, після повернення до військової частини НОМЕР_1 на військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ;
- відповідно до п. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи підготувати матеріали щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та направити їх на адресу Сумської спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону об`єднаних сил та групі Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_3 , для прийняття рішення відповідно до ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України. Зазначеним вище військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 не виплачувати грошову премію та грошову винагороду за січень 2023 року.
Однак, в силу вимог ст. 24 Закону № 2232-XII саме день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про військовослужбовця обумовлено як можливість початку призупинення військової служби особи, що самовільно залишила військову частину.
За відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для припинення виплати йому грошового забезпечення.
Таким чином, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 № 6 прийнято передчасно, без дотримання положень ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII, відтак підлягає скасуванню, що свідчить про обґрутованість позовних вимог в цій частині.
Разом з тим, оскільки судом скасовано наказ, яким військовослужбовців у т.ч. позивачів визнано такими, що з 06.01.2023 перебувають за межами військової частини та знято з усіх видів грошового забезпечення, то позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачам грошове забезпечення також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, визначений позивачами шляхом зазначення складових грошового забезпечення, яке підлягає виплаті, адже у суду відсутні підстави вважати, що відповідач, здійснюючи нарахування грошового забезпечення на виконання цього рішення не врахує якісь з них.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування відносно військовослужбовців, у тому числі позивачів, суд зазначає, що обов`язковою ознакою рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. Прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій.
З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб`єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені в процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.
Враховуючи вказане, приймаючи до уваги, що судом дано правову оцінку дій відповідача на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення під час винесення оскаржуваного наказу, визнання протиправним та скасування даного наказу є належним і допустимим способом захисту прав позивача у даній справі, що у повній мірі відновлює порушене право, а тому суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування відносно військовослужбовців, у тому числі позивачів, за фактом самовільного залишення частини (місця служби) 06.01.2023 в с. Попівка Сумської області.
За наведених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 № 6 про визнання військовослужбовців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 такими, що з 06 січня 2023 року незаконно перебувають за межами військової частини.
Визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2023 № 83 «Про підсумки службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 » в частині, що стосується військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , що не виплачувалось, у зв`язку з винесенням наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 № 6 та від 16.02.2023 № 83.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко