Справа № 420/20315/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20315/24

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Дата і місце ухвалення 05.12.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоду її роботи з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки на посаді медсестри дерматовенерологічного відділення поліклініки №1 Іллічівської портової лікарні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі період її роботи з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки на посаді медсестри дерматовенерологічного відділення поліклініки №1 Іллічівської портової лікарні - з дати призначення пенсії з 29.06.2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум - з дати призначення пенсії з 29.06.2016 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоду її роботи з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки на посаді медсестри дерматовенерологічного відділення поліклініки №1 Іллічівської портової лікарні. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі період її роботи з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки на посаді медсестри дерматовенерологічного відділення поліклініки №1 Іллічівської портової лікарні - з дати призначення пенсії з 29.06.2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум - з дати призначення пенсії з 29.06.2016 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що для зарахування періоду роботи з 01.08.1989 по 31.12.2003 на посаді медсестри поліклініки №1 дерматовенеролога Іллічівської портової лікарні у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підстави відсутні, оскільки в пенсійній справі відсутня довідка закладу охорони здоров`я про безпосередню участь в лікуванні шкірновенерологічних хворих та хворих на інші патології. Апелянт також вказує, що до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 25.07.2013 зараховано в одинарному розмірі, оскільки проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 29.06.2016 року отримує пенсію за віком згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Пенсію ОСОБА_1 обчислено виходячи із страхового стажу 42 роки 1 місяць та її розмір становить 2980 грн. 00 коп.

Після призначення пенсії позивач до теперішнього часу продовжує працювати у Комунальному некомерційному підприємстві «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеської області.

29.05.2024 року через електронну пошту позивач звернулася з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій просила перевірити її пенсійну справу щодо правильності обчислення страхового стажу та заробітної плати, надати роз`яснення щодо обчислення страхового стажу, в тому числі за статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період її роботи на посаді медичної сестри дерматовенеролога з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки.

17.06.2024 року у ВОГ №19 позивач отримала лист-відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.06.2024 року за №17955-16335/С-02/8-1500/24, яким додані до листа протоколи про призначення, перерахунок пенсії та розрахунок стажу.

У листі-відповіді №17955-16335/С-02/8-1500/24 від 13.06.2024 року відповідач, зокрема зазначив, що для зарахування періоду роботи з 01.08.1989 по 31.12.2003 на посаді медсестри поліклініки №1 дерматовенеролога Іллічівської портової лікарні у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підстави відсутні, оскільки в пенсійній справі відсутня довідка закладу охорони здоров`я про безпосередню участь в лікуванні шкірно-венерологічних хворих та хворих на інші патології, зазначених в наказі МОЗ України від 19.07.1995 №133. До страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 25.07.2013 зараховано в одинарному розмірі, оскільки проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незарахування до її страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки на посаді медсестри дерматовенерологічного відділення, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу, виходив з того, що період роботи позивача на посаді медичної сестри дерматовенерологічного відділення поліклініки №1 Іллічівської портової лікарні з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки підлягає зарахуванню до її страхового стажу в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058-IV) установлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством, окрім випадків, передбачених цим Законом.

Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), згідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 №1645-III інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4.11.1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік №909) відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Пунктом 2 Переліку №909 визначено лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичні закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства охорони здоров`я України від 27.01.2010 року №05.03-18-54/973 «інфекційний заклад (відділення, кабінет)» є заклад (відділення, кабінет), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.

Інструкція по санітарно-епідеміологічному режиму і охороні праці персоналу інфекційних лікарень (відділень), затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я СРСР №916 від 04.08.1983 року, що діє на території України згідно вказівки Міністерства охорони здоров`я України №165 від 28.05.1996 року, призначена для головних лікарів і персоналу інфекційних лікарень, інфекційних відділень (кабінетів), а також для працівників санітарно-епідеміологічних та дезінфекційних станцій, містить ідентичні вимоги і норми щодо режиму та охорони праці працівників інфекційних лікарень (відділень), бактеріологічних і вірусологічних лабораторій інфекційних лікарень та бактеріологічних лабораторій, що обслуговують інфекційні відділення лікарень.

Підпунктом 1.1.1 пункту 1.1 Розділу 1 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за №892/7180, як заклад охорони здоров`я визначено, зокрема, лікарні на водному транспорті (центральна басейнова, басейнова, портова), які, у свою чергу, згідно Розділу 1 визначено як лікувально-профілактичні заклади.

Статтею 62 Закону №1788-XII, статтею 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі постанова КМУ №637), та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 у період з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки вона працювала в Іллічівській портовій лікарні на водному транспорті (до перейменування) на посаді медсестри дерматовенеролога поліклініки №1.

Згідно історичної довідки б/н від 08.09.2023 року Іллічівська портова лікарня на водному транспорті Чорноморської центральної басейнової клінічної лікарні Міністерства охорони здоров`я України перейменована на підставі наказу Чорноморської центральної басейнової клінічної лікарні науково-практичного об`єднання «Медицина транспорту» Міністерства охорони здоров`я України за №57 від 29.05.1998 в Іллічівську басейнову лікарню на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України.

Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України перейменована на підставі наказу Іллічівської басейнової лікарні на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України за №01/7-33/1 від 16.02.2012 в Державний заклад «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті Міністерства охорони здоров`я України».

Відповідні записи про перейменування лікарні наявні в трудовій книжці позивача.

З огляду на вищевикладене, а також положення Типової посадової інструкції медичної сестри дерматовенерологічного кабінету, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №123-1/1995 від 11.11.1995 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що трудова книжка позивача з відповідними записами щодо періоду її роботи в Іллічівській портовій лікарні на водному транспорті (до перейменування) на посаді медсестри дерматовенеролога поліклініки №1 з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки є достатньою підставою для підтвердження її права на обчислення зазначеного спірного періоду роботи позивача у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII.

Відносно посилань апелянта на неможливість зарахування періоду роботи з 01.08.1989 по 31.12.2003 у подвійному розмірі, оскільки в пенсійній справі відсутня довідка закладу охорони здоров`я про безпосередню участь в лікуванні шкірно-венерологічних хворих та хворих на інші патології, зазначених в наказі МОЗ України від 19.07.1995 №133, колегія суддів зазначає наступне.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1) чітко визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Подання довідки закладу охорони здоров`я про безпосередню участь у лікуванні шкірно-венерологічних хворих та хворих на інші патології, зазначених в наказі МОЗ України від 19.07.1995 №133 для призначення пенсії за віком зазначеним розділом Порядку №22-1 не передбачено.

У свою чергу, згідно пункту 9 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 30.07.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 року за №991/27436 (далі Порядок №13-1), органи Пенсійного фонду не мають права вимагати від заявника надання документів, інформації або вчинення дій, надання або здійснення яких не передбачено законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відповідні відносини, або які знаходяться в розпорядженні (віднесені до компетенції) відповідного органу Пенсійного фонду.

Відтак, твердження апелянта щодо необхідності надання зазначеної довідки не ґрунтується на нормах чинного законодавства, у зв`язку з чим критично оцінюється судом апеляційної інстанції.

Крім того, посилання апелянта на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п.3 ст. 40 Закону України №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Вимогами п.4 ст. 24 Закону України №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України №1058-IV не скасовує ст. 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію, чим спростовуються доводи апелянта у цій частині.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17, від 11.12.2018 року у справі №310/385/17, від 23.01.2019 року у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 року у справі №689/872/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що період роботи позивача на посаді медичної сестри дерматовенерологічного відділення поліклініки №1 Іллічівської портової лікарні з 01.08.1989 по 25.07.2013 роки підлягає зарахуванню до її страхового стажу в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням викладеного, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, якими повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 12.05.2025 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька