Справа № 144/483/25
Суддя: Магдяк Н. І.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 144/483/25
Провадження № 2-а/144/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Магдяк Н.І.

за участю секретаря судових засідань Дудник С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Теплик адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивач вказав, що у відповідності до змісту постанови серії ЕНА №4371791 від 28.03.2025 зазначається, що в м. Київ по просп. Академіка Палладіна, 38, водій керував вантажним транспортним засобом, у якого була тріщина лобового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, п. 31.4 - керування водієм транспортного засобу, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів правил дорожнього руху та експлуатації, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4371791 від 28.03.2025 року підлягає скасуванню з наступних підстав.

Поліцейські їхали за ним, зупинили його світловими сигналами, причину зупинки не повідомили, почали вигадувати на місці, вимагали показати аптечку, вогнегасник тощо. Спочатку склали постанову, без розгляду справи, потім почали розповідати про права, коли почули, що він розмовляє телефоном з адвокатом. До постанови не додаються жодні докази, зокрема у постанові не вказано про відеофіксацію. Так як, у матеріалах справи відеозапис відсутній, вважає, що відсутня інформація про адміністративне правопорушення, тому у поліцейських не було законних підстав притягати його до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Повідомляє, що не порушував Правил дорожнього руху. Зупинка була здійснена всупереч закону за відсутності підстав, що визначені статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», пунктом 7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений Постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456, внаслідок чого усі подальші дії, що вчинені з моменту зупинки аж до часу складення відносно нього постанови вважає протиправними. З постановою не згоден, а вчинення ним адміністративного правопорушення не визнає. Просить скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4371791 від 28.03.2025 року, а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі закрити.

Від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, що прийнятий судом, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, у відзиві вказується, що ДСТУ 3649:2010 є Національним стандартом, який встановлює певні вимоги до транспортних засобів, відповідно до розділу 6 ДСТУ 3649:2010, а саме п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Приписами п. п. 31.4 п. 31 ПДР передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів відповідно до законодавства за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей та невідповідності визначених цим пунктом вимогам. 28.03.2025 позивач керував транспортним засобом з тріщиною на лобовому склі, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, а тому,вважають, що позивач правомірно притягнутий да адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Також зазначають, що невнесення номеру камери в постанову про адміністративне правопорушення, не звільняє відповідача від обов`язку надання наявних доказів до суду для можливості встановлення всіх обставин справи, оскільки обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Факт порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджено відеозаписом на відеофайлі, який надано відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, скасувати постанову про накладення на нього стягнення в розмірі 340 гривень. Суду пояснив, що зупинка поліцейських була безпідставною, машина поліцейских їхала за ним, йому не було повідомлено про причини зупинки. Коли почалась розмова з поліцейськими сказали, що є тріщина на лобовому склі, потім почали питати вогнегасник, аптечку. На вимогу поліцейських він пред`явив документи. Постанову складали не в його присутності, склали постанову, а тоді оголошували права. Тріщина на лобовому склі не є технічною несправністю, не заперечив, що на склі автомобіля, яким він керував, є тріщина. Вважає, що постанова є незаконною, тому просить суд її скасувати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відповідно до відзиву наданого суду, просить відмовити в позові. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до позовної заяви позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно п. 2.3 (а) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Приписами п. п. 31.4 п. 31 ПДР передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів відповідно до законодавства за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей та невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

Згідно п. п. 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630. Отже, ДСТУ 3649:2010 є Національним стандартом, який встановлює певні вимоги до транспортних засобів, відповідно до розділу 6 ДСТУ 3649:2010, а саме п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі колісних не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4371791 від 28.03.2025 в м. Київ по просп. Академіка Палладіна, 38, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом марки "Меrcedes Benz 817" державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого була тріщина лобового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, п. 31.4 - керування водієм транспортного засобу, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів правил дорожнього руху та експлуатації, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 гривень. Постанова складена інспектором 1 взводу 5 роти 4 бат полк-1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Голованьовим С.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію»: «Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні».

Представником відповідача надано суду докази в електронній формі, а саме: відеофайл із портативного відеореєстратора поліцейського.

Як встановлено з переглянутого відеозапису події, що мала місце 28 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими, які почали оглядати лобове скло автомобіля, яким він керував, та повідомили про наявність тріщини на ньому. Почали складати постанову. Перед оголошенням постанови ОСОБА_1 було роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після чого оголосили зміст постанови та суть вчиненого правопорушення, а саме не виконання вимог п. 31.4 - керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. З перегляду відеозапису вбачається, що на лобовому склі з боку водія наявна тріщина в зоні роботи склоочисників.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції України розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема і за частиною 1 статті 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.. 3 ст. 90 КАС України).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом, у якого була тріщина лобового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, п. 31.4 Правил дорожнього руху України. При дослідженні в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який надано відповідачем, судом встановлено, що позивач дійсно керував транспортним засобом з тріщиною на лобовому склі з боку водія в зоні роботи склоочисників, що вказує на порушення оглядовості з боку водія.

Викладена позивачем аргументація, заперечення вчиненого правопорушення оцінюється судом як спосіб уникнення передбаченої законом відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення, оскільки оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень наданих уповноваженій посадовій особі поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а, отже, є законною.

Позивачем при зверненні до суду із вказаним позом було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн, так як позовна заява не підлягає до задоволення, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 245, 251, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4371791 від 28.03.2025 - без змін.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Теплицький районний суд Вінницької області до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: 03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Суддя: