Справа № 200/983/25
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року Справа№200/983/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кошкош О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною дію або бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2025 року адвокат Орел Інна Вікторівна (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) звернулась через підсистему Електронний суд з позовом (з урахуванням заяви від 25.02.2025) до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розрахунку 100000,00 грн на місяць, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування у зв`язку з тяжкою травмою, отриманою при захисті Батьківщини, зокрема за періоди: з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року, з 01 по 31 серпня 2024 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розрахунку 100000,00 грн на місяць, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування у зв`язку з тяжкою травмою, отриманою при захисті Батьківщини, зокрема за періоди: з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року, з 01 по 31 серпня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування зазначено, що 25.07.2022 позивач отримав поранення під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини. Поранення призвело до довготривалого лікування та реабілітації, яке розпочато 26.07.2022 та триває по теперішній час. Вважає наявним право на виплату додаткової винагороди за період лікування: березень, квітень, серпень 2024 року.

08 травня 2025 року відповідачем надано відзив на позовну заяву. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначив, що єдиною підставою для включення позивача до наказу командира військової частини на виплату оспорюваної додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 гривень за періоди відпустки т та відповідно набуття права на її нарахування, виплату є виключно Довідка ВЛК. Проте в матеріалах адміністративної справи не долучена довідка військово-лікарської комісії із наявною інформацією про визначення та встановлення військово лікарською комісією ступені отриманої позивачем травми (поранення, контузії, каліцтва).

На переконання позивача, фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 , позивачу було нараховане грошове забезпечення в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства України. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

17 лютого 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 03 березня 2025 року суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду із адміністративним позовом. Прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі. Вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати суду додаткові докази.

Ухвалою від 10 березня 2025 року суд зобов`язав ОСОБА_1 надати суду пояснення щодо наявності/відсутності підстав для зупинення провадження у справі №200/983/25 до набрання законної сили рішенням у справі №320/55290/24, та надати відповідні докази.

Ухвалою від 10 квітня 2025 року суд витребував у Військової частини НОМЕР_1 накази про призначення ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, зокрема за періоди: з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року, з 01 по 31 серпня 2024 року, а також докази її виплати за зазначений період та розрахунок нарахованої позивачу додаткової винагороди за 2024 рік (з урахуванням щомісячних виплат, визначених у довідці про грошове забезпечення позивача). Витребував у ОСОБА_1 копію постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.10.2024 №3579/37.

Ухвалою від 13 травня 2025 року суд відмовив у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб

В подальшому дію воєнного стану було продовжено, та станом на день винесення рішення він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_3 , про що свідчить копія паспорта та довідки про реєстрація місця проживання особи від 14.09.2020 № 530.

17 листопада 2020 року позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , про що свідчить витяг з наказу від 17.11.2020 № 331.

Суд зазначає, що 25 липня 2022 року ОСОБА_1 отримав травму.

У зв`язку з отриманою травмою позивач, зокрема, у періоди з 28 січня 2024 року по 20 березня 2024 року, з 24 березня 2024 року по 11 лютого 2025 року перебував на лікуванні, про що свідчать витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою- випискою із хвороби стаціонарного хворого від 20 березня 2024 року у період з 20.02.2024 по 20.03.2024 ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Державній установі Інститут травматології та ортопедії НАМН України.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4192 у період з 20 березня 2024 року по 16 квітня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві "Київська міська клінічна лікарня №6"

У період з 16 квітня 2024 року по 07 травня 2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі Інститут травматології та ортопедії НАМН України, про свідчить довідка від 07.05.2024 № 1544.

У період з 10 липня 2024 року по 19 вересня 2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві "Київська міська клінічна лікарня №6", про що свідчить довідка-виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 10325.

Як встановлено з листа відповідача від 08 січня 2025 року, надісланого у відповідь на адвокатський запит, додаткова винагорода виплачена ОСОБА_1 за березень 2024 року (за 20 діб з розрахунку 100 000,00 грн) у сумі 63 548,39 грн (зараховано 18.04.2024); за квітень 2024 року (за 15 діб з розрахунку 100 000,00 грн) у сумі 49 250,00 грн (зараховано 21.05.2024). Виплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 була призупинена в період з 01.08.2024 по 31.08.2024 у зв`язку з перебуванням військовослужбовця на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини, відповідно до пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Виплата зазначеної додаткової винагороди підтверджується платіжними інструкціями та довідками про нарахування та утримання грошового забезпечення.

Вважаючи, що йому не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення за спірний період, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з такого.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із пунктом 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), згідно із пунктом 17 якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Крім того, право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн мають право військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Суд зазначає, що, зокрема у періоди з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року, з 01 по 31 серпня 2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується матеріалами справи.

Поряд з цим, згідно з довідкою від 10 березня 2023 року № 518-п травма позивача пов`язана із захистом Батьківщини. Вказане також підтверджується довідкою про обставини травми, а також свідоцтвом про хворобу, затвердженим постановою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.10.2024 №3579/37

Вищевикладене свідчить, що у розумінні п.1 Постанови №168 позивач вважається особою, яка у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення), а відтак має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні, а саме за періоди: з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року.

Суд звертає увагу, що за спірний період позивачу виплачено частину додаткової винагороди, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розрахунку 100 000,00 грн на місяць, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування у зв`язку з тяжкою травмою, отриманою при захисті Батьківщини, зокрема за періоди: з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року, з 01 по 31 серпня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

Щодо періоду з 01 по 31 серпня 2024 року, суд звертає увагу на наступне.

Так, виплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 була призупинена в період з 01.08.2024 по 31.08.2024 у зв`язку з перебуванням військовослужбовця на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини, відповідно до пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Згідно з першим-третім абзацами пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні)..

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

Варто звернути увагу, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11 квітня 2024 року №3633-IX статтю 9 Закону №2011-ХІІ доповнено пунктом 9 такого змісту: "9.За військовослужбовцями, виведеними у розпорядження командира (начальника) військової частини у зв`язку з потребою у тривалому лікуванні, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема іноземних держав, та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), встановленого абзацом першим пункту 11 статті 10-1 цього Закону".

Зазначене свідчить про те, що наведені вище зміни врахували необхідність забезпечення військовослужбовців, які потребують тривалого лікування, грошовим забезпеченням, у тому числі додатковими його видами, протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні тау відпустці для лікування після поранення,.

Судом встановлено, що позивач перебував на безперервному лікуванні у зв`язку з тяжкою травмою, так, пов`язаною із захистом Батьківщини, а тому у серпні позивач мав отримати додаткову винагороду.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід задовольнити в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 1 та 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною дію або бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розрахунку 100000,00 грн на місяць, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування у зв`язку з тяжкою травмою, отриманою при захисті Батьківщини, зокрема за періоди: з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року, з 01 по 31 серпня 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розрахунку 100 000,00 грн на місяць, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування у зв`язку з тяжкою травмою, отриманою при захисті Батьківщини, зокрема за періоди: з 01 по 31 березня 2024 року, з 01 по 30 квітня 2024 року, з 01 по 31 серпня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 травня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош