Справа № 160/7250/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року

м. Київ

справа № 160/7250/20

адміністративне провадження № К/990/35048/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів: Білак М.В., Уханенка С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції

касаційну скаргу Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року (головуючий суддя - Рищенко А.Ю.)

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року (головуючий суддя - Білак С.В., судді: Шальєва В.А., Олефіренко Н.А.)

у справі № 160/7250/20

за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі,-

у с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Дніпровської міської ради (далі - відповідач 1), Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича (далі - відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 червня 2020 року по день винесення рішення суду;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича та Дніпровської міської ради моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що розпорядженням Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » його було звільнено з посади начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№ 1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

Поряд з цим, підстави, що стали наслідками прийняття спірного розпорядження №3-3/6-рк від 03 червня 2020 року, вже були підставами для прийняття розпоряджень про оголошення ОСОБА_1 доган, зокрема, №2-18/5-рк від 18 травня 2020 року, №1-21/5-рк від 21 травня 2020 року та №3-29/5-рк від 29 травня 2020 року.

Таким чином, як зазначає позивач, його двічі притягнуто до відповідальності за одні і ті самі порушення, чим порушено норми ст. 61 Конституції України та ст. 149 КЗпП України.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради з 04 червня 2020 року;

- стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 червня 2020 року по 24 червня 2022 року включно у розмірі 261 089,55 грн;

- стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зі спірного розпорядження від 03 червня 2020 року № 3-3/6-рк слідує, що підставою для його прийняття став встановлений під час службового розслідування факт систематичного невиконання позивачем без поважних причин посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№ 1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно -, фото -, фонодокументів.

Водночас, суди попередніх інстанцій встановили, що на позивача за відповідні порушення були накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган.

З підстав наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що в межах одного службового розслідування позивача було притягнуто до різних заходів дисциплінарної відповідальності, що суперечить приписам ст. 149 КЗпП України.

При цьому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №160/5618/20, яке набрало законної сили після апеляційного оскарження, було скасовано розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 18 травня 2020 року № 2-18/5-рк та від 21 травня 2020 року № 1-21/5-рк про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Оскільки вказані розпорядження у справі №160/5618/20 були визнані протиправними та скасовані, та враховуючи той факт, що оскаржуване у цій справі розпорядження про звільнення позивача базується на тих же підставах, що і у розпорядженнях про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про протиправність розпорядження від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Також суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки розпорядження від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним, то задоволенню підлягають і похідні вимоги позивача щодо його поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, керуючись Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, суди попередніх інстанцій стягнули на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 червня 2020 року по 24 червня 2022 року включно у розмірі 261 089,55 грн (515 днів (кількість днів вимушеного прогулу) х 506,97 грн (середньоденна заробітна плата)).

Стосовно вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, суди зазначили, що надані до матеріалів докази підтверджують недотримання відповідачем вимог КЗпП України, що, в свою чергу, завдало позивачу певних моральних страждань та переживань, оскільки з вини відповідача він був протиправно звільнений зі служби, тобто втратив роботу; мав порушення нормального життєвого ритму через необхідність численних звернень до різних органів та судів з метою захисту своїх прав; переживав нервове напруження та стреси.

При цьому, розумним та справедливим в даному випадку є стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн, а не 100 000,00 грн, як того просив позивач.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі

Як підставу касаційного оскарження відповідач зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції Верховного Суду щодо застосування пункту 3 статті 40 КЗпП України, викладеної у постановах від 02 лютого 2022 року у справі №761/25817/20, від 06 червня 2018 року у справі №806/3018/15, від 22 грудня 2020 року у справі №521/13223/16-ц, від 20 лютого 2019 року у справі №757/28453/14-ц, від 28 лютого 2018 року у справі №299/4003/14-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №344/1328/14-ц, від 20 червня 2018 року у справі №516/268/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі №488/4669/15-ц, від 14 березня 2018 року у справі №761/43372/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі №316/1602/17, від 03 лютого 2022 року у справі №564/2340/19, від 25 квітня 2018 року у справі №569/28/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі №466/8377/16-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №766/8638/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі №713/1171/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі №754/1636/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі №520/3689/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі №451/124/16, від 19 березня 2018 року у справі №243/6096/16-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №9901/743/18.

Так, скаржник зазначає, що за наслідками службового розслідування щодо перевірки фактів та обставин незаконного вибуття земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста Дніпро встановлено порушення у діяльності архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради та його керівника - ОСОБА_1, що стало наслідком оголошення доган позивачу. Так, зокрема, в ході службового розслідування встановлено неналежне виконання позивачем своїх обов`язків, а саме: підробку і заміну документів, які знаходились на зберіганні в архівному управлінні, що сприяло незаконному вибуттю земельних ділянок з комунальної власності.

Також скаржник звертає увагу, що пропозиція звільнити ОСОБА_1 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України висловлена комісією з проведення службового розслідування, яка викладена у п. 1.2 протоколу від 21 травня 2020 року та п. 1 акту про проведення службового розслідування від 27 травня 2020 року.

Ураховуючи, що станом на 27 травня 2020 року до ОСОБА_1 вже було застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани згідно з розпорядженнями Дніпровського міського голови від 13 березня 2020 року № 6-13/3-рк, від 18 травня 2020 року №2-18/5-рк та від 21 травня 2020 року № 1-21/5-рк, комісією запропоновано відповідний вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з урахуванням вимог статті 43 КЗпП України за умови погодження з профспілковим комітетом.

Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

В обґрунтування означеного відзиву позивач вказує про те, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Між тим, фактична наявність декількох застосованих заходів дисциплінарного стягнення не може слугувати самостійною підставою для звільнення, а лише новий дисциплінарний проступок може бути такою підставою.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями (у зв`язку зі звільненням у відставку судді Верховного Суду Данилевич Н.А.) визначено такий склад колегії: головуючий-суддя - Мацедонська В.Е., судді: Білак М.В., Уханенко С.А.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено розгляд цієї справи в порядку письмового провадження з 13 травня 2025 року.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що розпорядженням Дніпропетровського міського голови Куліченка І.І. від 17 грудня 2009 року № 686-рк ОСОБА_1 призначено з 17 грудня 2019 року на посаду начальника архівного управління Дніпропетровської міської ради.

Розпорядженням Дніпровського міського голови від 22 січня 2020 року №2-22/1-рк «Про проведення службового розслідування» на підставі доповідної записки секретаря Дніпровської міської ради від 22 січня 2020 року вх. № 8/383 призначено проведення службового розслідування щодо перевірки фактів та обставин стосовно незаконного вибуття земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста.

В ході проведення означеного службового розслідування розпорядженням Дніпровського міського голови від 13 березня 2020 року №6-13/3-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: несвоєчасна та неякісна підготовка актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.

18 травня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №2-18/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: порушення умов зберігання документів в архівосховищах.

21 травня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №1-21/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність, що призвела до порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи щодо забезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів.

27 травня 2020 року складено акт службового розслідування, термін якого було двічі продовжено на 14 та 58 календарних днів, в якому запропоновано міському голові:

- керуючись пунктом третім статті 40 КЗпП України, звільнити із займаної посади за погодженням із профспілковим комітетом Дніпровської міської ради ОСОБА_1 , начальника архівного управління за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків;

- закінчити службове розслідування у зв`язку з виявленням фактів неналежного ставлення до посадових обов`язків начальника архівного управління ОСОБА_1 , що призвело до підробки документів, які знаходилися на зберіганні в архівному управлінні, чим сприяло незаконному вибуттю земельних ділянок з комунальної власності територіальної громади міста.

29 травня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №3-29/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, було оголошено догану за систематичне невиконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; невиконання робіт щодо описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

Розпорядженням Дніпровського міського голови №3-3/6-рк від 03 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено 03 червня 2020 року з посади начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

Не погоджуючись з розпорядженням від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк та, як наслідок, зі своїм звільненням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначено Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон № 2493-III; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно зі статтею 8 Закону № 2493-III основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є:

1) додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування;

2) забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування;

3) додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню;

4) постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації;

5) сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі;

6) шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування;

7) недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Частиною третьою статті 7 Закону № 2493-III визначено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (частина перша статті 148 КЗпП України).

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Ураховуючи вимоги та обґрунтування касаційної скарги Верховний Суд, надаючи оцінку викладеним у касаційній скарзі доводам щодо незгоди з оскаржуваними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, має визначити характер виявленого відповідачем порушення та встановити наявність підстав для притягнення позивача, як посадової особи органу місцевого самоврядування, до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням Дніпровського міського голови від 22 січня 2020 року №2-22/1-рк «Про проведення службового розслідування» на підставі доповідної записки секретаря Дніпровської міської ради від 22 січня 2020 року вх. № 8/383 призначено проведення службового розслідування щодо перевірки фактів та обставин стосовно незаконного вибуття земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста.

В ході проведення означеного службового розслідування 13 березня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського №6-13/3-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 », начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: несвоєчасна та неякісна підготовка актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.

18 травня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №2-18/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 », начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: порушення умов зберігання документів в архівосховищах.

21 травня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №1-21/5-рк позивачу було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність, що призвела до порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи щодо забезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів.

29 травня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №3-29/5-рк ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, було оголошено догану за систематичне невиконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; невиконання робіт щодо описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

03 червня 2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №3-3/6-рк позивача звільнено з посади начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

Предметом розгляду цієї справи є оскарження розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 ».

З тексту оскаржуваного розпорядження про звільнення позивача висновується, що останнє базується на тих же підставах, що і розпорядження про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган.

Між тим позивач, не погоджуючись з розпорядженнями Дніпровського міського голови від 13 березня 2020 року №6-13/3-рк, від 18 травня 2020 року №2-18/5-рк, від 21 травня 2020 року №1-21/5-рк та від 29 травня 2020 року №3-29/5-рк, оскаржив такі в судовому порядку.

За наслідками оскарження, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №160/5618/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 18 травня 2020 року № 2-18/5-рк та від 21 травня 2020 року № 1-21/5-рк про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі №160/6763/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 29 травня 2020 року №3-29/5-рк.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі №160/3804/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 13 березня 2020 року № 6-13/3-рк відмовлено.

Відповідно до п. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові від 04 квітня 2018 року у справі №821/935/16 Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Працівник може бути звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (стаття 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

При вирішенні спорів осіб, звільнених згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, необхідно враховувати, що роботодавець вправі розірвати трудовий договір з цієї підстави лише за умови, що до працівника раніше застосовувалось дисциплінарне стягнення і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків його не знято і не погашено.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудових функцій працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинне бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

- з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.

Для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19), на яку посилається скаржник в своїй касаційній скарзі.

Матеріали справи свідчать, що 27 травня 2020 року комісією з проведення службового розслідування складено Акт службового розслідування, термін якого було двічі продовжено на 14 та 58 календарних днів, в якому запропоновано міському голові:

- керуючись пунктом третім статті 40 КЗпП України, звільнити із займаної посади за погодженням із профспілковим комітетом Дніпровської міської ради ОСОБА_1, начальника архівного управління, за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків;

- закінчити службове розслідування у зв`язку з виявленням фактів неналежного ставлення до посадових обов`язків начальника архівного управління ОСОБА_1, що призвело до підробки документів, які знаходилися на зберіганні в архівному управлінні, чим сприяло незаконному вибуттю земельних ділянок з комунальної власності територіальної громади міста.

Після чого розпорядженням Дніпровського міського голови Філатова Б.А від 29 травня 2020 року №3-29/5-рк до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (в подальшому скасовано в судовому порядку, справа №160/6763/20).

З наведеного висновується, що в період службового розслідування до ОСОБА_1 було застосовано чотири дисциплінарних стягнення у вигляді доган: розпорядження Дніпровського міського голови від 13 березня 2020 року №6-13/3-рк, від 18 травня 2020 року №2-18/5-рк, від 21 травня 2020 року №1-21/5-рк та від 29 травня 2020 року №3-29/5-рк, три з яких скасовано в судовому порядку.

Своєю чергою, період після застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у формі догани від 29 травня 2020 року не був предметом дослідження дисциплінарної комісії у рамках службового розслідування відносно ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів того, що після завершення службового розслідування та накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани від 29 травня 2020 року №3-29/5-рк останній вчинив новий проступок, за який до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

З підстав наведеного колегія суддів доходить висновку, що, оскільки підставою для звільнення позивача стало систематичне невиконання ним своїх посадових обов`язків, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, 13 березня 2020 року, 18 травня 2020 року, 21 травня 2020 року та 29 травня 2020 року, після чого ОСОБА_1 не вчинив нового проступку, у відповідача не було підстав для його звільнення, адже за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення: догана чи звільнення.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 705/539/21 (провадження № 61-18737св21).

Колегія суддів уважає за доцільне зазначити, що, оскільки розпорядження Дніпровського міського голови від 18 травня 2020 року №2-18/5-рк, від 21 травня 2020 року №1-21/5-рк та від 29 травня 2020 року №3-29/5-рк скасовані в судовому порядку (справи №160/5618/20 так №160/6763/20), та, враховуючи той факт, що оскаржуване у цій справі розпорядження про звільнення позивача базується на тих же підставах, що і розпорядження про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, наведене також свідчить про безпідставність, невмотивованість та необґрунтованість розпорядження від 03 червня 2020 року №3-3/6-рк.

Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного в у справах №761/25817/20, від 06 червня 2018 року №806/3018/15, №521/13223/16-ц, №757/28453/14-ц, №299/4003/14-ц, №344/1328/14-ц, №516/268/15-ц, №488/4669/15-ц, №761/43372/16-ц, №316/1602/17, №564/2340/19, №569/28/15-ц, №466/8377/16-ц, №766/8638/16-ц, №713/1171/16-ц, №754/1636/15-ц, №520/3689/16-ц, №451/124/16, №243/6096/16-ц, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій у справі, що переглядається, не суперечать наведеним правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається заявник у касаційній скарзі, адже суди належно дослідили правомірність звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України та встановили порушення трудового законодавства. Інші висновки, викладені в згаданих постановах, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки їх сформульовано у справах, фактичні обставини яких є відмінними від обставин справи, що переглядається.

Також колегія суддів не приймає до уваги подані відповідачем 12 серпня 2024 року до Верховного Суду документи, які стосуються подій 2024 року, оскільки такі ніяким чином не впливають на правовідносини, що відбувалися між позивачем та відповідачем у 2020 році, щодо звільнення ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів зауважує, що розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сума моральної школи, яка підлягає стягненню на користь позивача, відповідачем не оспорюється, а тому в цій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції не переглядаються.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, яке призвело до ухвалення незаконного рішення.

Усі інші доводи відповідача Суд відхиляє, оскільки вони стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій, належним чином установивши фактичні обставини справи, не допустили неправильного застосування норм матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги.

Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

V. Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

з

Суддя-доповідач В.Е. Мацедонська

Судді М.В. Білак

С.А. Уханенко