Справа № 640/5795/20
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Справа № 640/5795/20 ЗП/280/456/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.05.2019 №0-2657;

- стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» Окружний адміністративний суд м. Києва було ліквідовано.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дану адміністративну справу надіслано до Київського окружного адміністративного суду.

16.07.2024 Верховна Рада України ухвалила Закон України від 16.07.2024 № 3863-IX «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

На виконання даного нормативно-правового акту, враховуючи положення Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом дану адміністративну справу передано Запорізькому окружному адміністративному суду.

10.03.2025 автоматизованою системою документообігу суду у порядку, визначеному п. 15.4 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), для розгляду адміністративної справи № 640/5795/20 призначено суддю Садового Ігоря Вікторовича.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/5795/20 (провадження ЗП/280/456/25) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та вирішено розпочати спочатку судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження). Крім того, вказаною ухвалою здійснено процесуальне правонаступництво відповідача, а саме: Головне управління ДПС у м. Києві () на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м.Київ, 04116; ).

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення від 20.05.2019 №0-2657 є протиправним та підлягає скасуванню з огляду не та, що відсутній об`єкт оподаткування, оскільки з дати випуску автомобіля минуло більше 2 років, а середньоринкова вартість автомобіля є нижчою ніж 375 мінімальних заробітних плат, що встановлено підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України. Водночас вказано, що податкове повідомлення-рішення складено з порушенням строків визначення грошових зобов`язань з транспортного податку за 2017 рік та надіслане на невірну адресу позивача, в той час, як відповідачу була відома актуальна адреса проживання позивача. Додатково відзначено, що нарахування транспортного податку не відповідає принципу стабільності податкового законодавства, оскільки рішенням Київської міської ради від 01.06.2017 №423/2645 транспортний податок в частині визначення об`єкта оподаткування змінився протягом бюджетного періоду - 2017 року, а саме змінено обчислення середньоринкової вартості з 750 мінімальних розмірів заробітної плати на 375 мінімальних розмірів заробітної плати. Враховуючи викладене, представник позивача вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заперечення проти позову викладено у відзиві на позовну заяву, зокрема вказано, що як вбачається зі змісту офіційного інтернет-сайту Мінекономіки, що містить в собі документ «Перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році», автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році. Зауважено, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономіки інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п 'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. З огляду на те, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування у 2017 році контролюючим органом 20.05.2019 було сформовано податкове повідомлення-рішення №0-2657, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік на суму 25 000,00грн. Водночас вказано, що на момент складання та направлення на адресу позивача податкового повідомлення - рішення від 20.05.2019 № 0-2657 у контролюючого органу була наявна інформація щодо єдиної адреси платника податків, а саме: АДРЕСА_2 . Враховуючи те, що позивачем не було сплачено узгодженого податкового повідомлення - рішення від 20.05.2019 № 0-2657, контролюючим органом було сформовано та надіслано позивачу податкову вимогу №39435-10. На підставі вищенаведеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 10.11.1998 Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві (а.с.30-33).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 за ОСОБА_1 12.02.2016 (дата першої реєстрації 25.06.2015) зареєстровано легковий універсал-В, марка LEXUS, модель GX 460, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , тип пального В, об`єм двигуна 4608, реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с.81-82).

На підставі підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 20.05.2019 №0-2657, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік на суму 25 000,00грн (а.с.103).

Зазначене податкове повідомлення-рішення засобами поштового зв`язку було направлене позивачу на адресу: АДРЕСА_3 , однак разом із конвертом повернулося контролюючому органу із відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу «за закінченням терміну зберігання» (а.с.104-105).

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд при розгляді та вирішенні даної адміністративної справи застосовує положення законодавства, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

24.12.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01 січня 2016 року, яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об`єкту оподаткування транспортним податком.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Абзацом другим зазначеного підпункту встановлено, що така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального".

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абзац третій підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно із підпунктом 267.6.1. пункту 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

У відповідності до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Судом встановлено, що у власності позивача перебуває легковий універсал-В, марка LEXUS, модель GX 460, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , тип пального В, об`єм двигуна 4608, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

На підставі підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 20.05.2019 №0-2657, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік на суму 25 000,00грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення засобами поштового зв`язку було направлене позивачу на адресу: АДРЕСА_3 , однак разом із конвертом повернулося контролюючому органу із відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу «за закінченням терміну зберігання».

Так, статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Тобто, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року складали 1 200 000,00 грн.

Отже, власники транспортних засобів з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000,00 грн, в розумінні вищенаведених положень податкового законодавства є платниками транспортного податку.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об`єктів оподаткування транспортним податком встановлений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 (далі - Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Відповідно до пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 за №403.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством Держзовнішінформ до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Згідно пункту 5 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Відповідно до пункту 6 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об`єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.

Пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

З огляду на викладене вище правове регулювання для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономіки.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі наданої інформації Мінекономіки про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі №820/4054/17, від 12.06.2018 у справі № 813/3965/17, від 06.12.2023 у справі № 520/8806/18.

Таким чином, повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість яких визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. До повноважень відповідача не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономіки середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Судом під час розгляду справи досліджений Перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році, що розміщений на офіційному вебсайті Міністерства економіки України (https://me.gov.ua/view/3065cd92-94f0-4ba1-8fc6-efe3adc578c9), та встановлено наявність у цьому Переліку (запис № 197) транспортного засобу марки LEXUS, модель GX 460, рік випуску (включно) - до 2 років, тип палива бензин.

Відповідно до положень підпункту 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 ПК України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

За змістом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 за ОСОБА_1 12.02.2016 (дата першої реєстрації 25.06.2015) зареєстровано легковий універсал-В, марка LEXUS, модель GX 460, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , тип пального В, об`єм двигуна 4608.

Враховуючи, що в силу положень підпункту 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 ПК України датою виготовлення належного позивачу автомобіля є 01.01.2015, то станом на 2017 рік зазначений автомобіль відноситься до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2017 році, оскільки з дати його виготовлення пройшло до 2 (включно) років.

Також суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові №822/2349/17 від 26.12.2023, за змістом якої суд дійшов висновку про правомірність нарахування податковим органом грошового зобов`язання з транспортного податку згідно податкового повідомлення-рішення з тих підстав, що автомобіль міститься в Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у відповідному році.

Беручи до уваги, що належний позивачу автомобіль віднесено до Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році та враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку про правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення від 20.05.2019 №0-2657, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік на суму 25 000,00грн.

Доводи представника позивача про те, що вартість автомобіля не перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати не змінює нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та не виключає автомобіль з переліку тих, які є об`єктами оподаткування. Як зазначалось судом, вартість автомобіля визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем реєстрації) для проведення звірки даних щодо: а) об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач скористався таким правом та звертався до контролюючого органу з письмовою заявою про проведення звірки даних щодо нарахованої суми податку чи об`єкту оподаткування.

Крім того, суд відхиляє посилання представника позивача на наданий до матеріалів справи скриншот із вебсайту Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та зауважує, що наведений у ньому розрахунок вартості належного позивачу транспортного засобу здійснений станом на 19.02.2020, а тому зазначена у ньому середньоринкова вартість автомобіля у розмірі 773 325,93грн у співвідношенні до податкового періоду, за який позивачу визначено податкове зобов`язання (2017 рік), є неактуальною, оскільки з 2017 по 2020 рік середньоринкова вартість автомобіля зазнала змін.

Стосовно посилань представника позивача на неотримання позивачем спірного податкового повідомлення-рішення від 20.05.2019 №0-265 у зв`язку із зміною з 2011 року адреси проживання, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З огляду на викладене, контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, не має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Вказані висновки неодноразово були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.10.2020 у справі №813/3922/17, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19, від 09.01.2024 у справі №140/515/23, від 22.05.2024 у справі № 640/14787/21 та інших.

Водночас, суд критично сприймає твердження позивача про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення складено з порушенням строків визначення грошових зобов`язань з транспортного податку, оскільки таке жодним чином не спростовує наявність у позивача обов`язку сплати податкового зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.05.2019 №0-2657.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13.05.2025.

Суддя І.В.Садовий