Справа № 420/13025/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/13025/24

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

повний текст судового рішення

складено 06.02.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача, починаючи з 05 грудня 2023 року призначити, пенсію за віком відповідно до ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021, 2022 роки;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача суму сплаченого судового збору 1211,20 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що з 06.12.2017 їй призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику закладу охорони здоров`я, але 05.12.2023 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за іншим законом - Законом України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування», надавши необхідні документи для призначення пенсії за віком. Також, позивач вказувала, що вона звернулася до відповідача із заявою про застосування для розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ст.40 Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за 2020-2022 роки, але листом від 18.01.2024 їй було відмовлено, з посиланням на те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажання особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами задоволений позов ОСОБА_1 .

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021, 2022 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, починаючи з 05 грудня 2023 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021, 2022 роки.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058 здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, та розраховується за формулою, наведеною в ч.2 ст.40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.12.2017 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоров`я (медична сестра). Страховий стаж позивача на час призначення пенсії за вислугу років становив 38 років 1 місяць 22 дні, з них у сфері охорони здоров`я 34 роки 15 місяців 21 день.

05.12.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування», додавши документи для призначення пенсії. Вказані обставини учасниками справи не оспорюються.

За заявою позивача від 05.12.2023, їй було призначено пенсію за віком відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при страховому стажі 43 роки 10 місяці (враховано по 30.09.2023), середньомісячній заробітній платі 5869,15 грн (7405,03 грн - середня заробітна плата за 2014-2016 роки, проіндексована х 0,79259 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), визначеній за період з 01.07.2000 по 30.09.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та розмір пенсії становить 2761,38 грн, де: основний розмір пенсії 2572,62 грн; доплата за 13 років понаднормативного стажу 188,76 грн.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про застосування для розрахунку пенсії за віком середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ст.40 Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за 2020-2022 роки.

Листом від 18.01.2024 №2159-441/С-02/8-1500/24 ГУ ПФУ в Одеській області відмовило у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це встановлено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажання особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Іншого чинним законодавством не передбачено. Також у відповіді вказано, що позивач не має права на застосування середньої заробітної плати за 2020-2022рр., передбаченої нормами частини статті 40 Закону, а для призначення пенсії за віком було взято середню заробітну плату (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, проіндексована відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відбулось призначення пенсії за віком, а не перехід з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі Закон №1058-ІV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, за загальним правилом передбаченим частиною 2 статті 40 Закону №1058-ІV, при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

За приписами п.2, 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Також, частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, позивачу з 06.12.2017 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернулась вперше 05.12.2023.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку (ст.55 Закону 1788).

Таким чином, позивач, набувши право на пенсію за віком на загальних підставах, реалізувала його шляхом звернення до пенсійного органу за призначенням такої пенсії у відповідності до Закону №1058-IV, що не є, а ні перерахунок пенсії, як вказує апелянт, а ні переходом з одного виду пенсії на інший вид пенсії у межах Закону №1058-IV, внаслідок чого колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при призначенні позивачу пенсії за віком, апелянт при обрахунку сум пенсії сам застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки.

При цьому, колегія суддів вважає правильним зауваження суду першої інстанції, що та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону №1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не свідчить про те, що призначення пенсії за вислугу років за Законом №1788-ХІІ є призначенням пенсії за Законом №1058-IV, адже статтею 9 Закону №1058-IV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років, а частина 3 ст.45 зазначеного Закону регламентує саме порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788-ХІІ, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-IV.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), у постанові від 31.10.2018 у праві №876/5312/17, у постанові від 25.03.2025 у справі №380/3740/24.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням. Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька