Справа № 160/7277/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7277/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року (суддя Голобутовський Р.З.) в справі № 160/7277/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування звернення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування звернення від 28 січня 2025 року №Е1191566 щодо порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

На думку апелянта, суддя неправильно витлумачив предметну юрисдикцію, вважаючи, що справа стосується притягнення до адміністративної відповідальності, і тому має розглядатися місцевим загальним судом, проте цей спір є публічно-правовим, адже звернення ТЦК та СП є індивідуальним актом, прийнятим у рамках публічно-владних функцій, що підпадає під юрисдикцію окружного адміністративного суду, а не місцевого районного суду.

Вказує, що відмовляючи у відкритті провадження, суд порушив його право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основним законом України, а також право на доступ до правосуддя, гарантоване статтею 55 Конституції.

Судом не враховано, що звернення ТЦК та СП не підтверджене документально, зокрема відсутні протокол, постанова чи інші документи у рамках КУпАП, які б підтверджували факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки предметом позову є дії суб`єкта владних повноважень у справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то ця справа не підсудна окружному адміністративному суду і має розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним, тому відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України (суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).

Суд визнає приведений висновок помилковим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предметом позову ОСОБА_2 є звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 січня 2025 року №Е1191566 до органів Національної поліції щодо порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Матеріали справи не містять копії цього звернення.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною першою статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1).

За положеннями пункту 3 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

Пунктом 1 частини першої статті 20 КАС України установлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, як вказано вище, зробив висновок, що предметом цього позову є дії суб`єкта владних повноважень у справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому ця справа не підсудна окружному адміністративному суду і має розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним.

Проте, зробивши фактично висновок про належність цієї справи до справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а також про те, що ця справа предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, а саме з підстави, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Тобто висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з підстав того, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суперечить наведеному у мотивувальній частині ухвали визначенню предмета спору - дії суб`єкта владних повноважень у справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також висновку про те, що ця справа має розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним.

Зважаючи на це, суд не може визнати обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України.

Суд зауважує, що Кодексом адміністративного судочинства України не врегульоване питання передачі справи до іншого суду за встановленою предметною підсудністю, проте у будь-якому випадку адміністративний суд при встановленні, що справа предметно не підсудна саме окружному адміністративному суду не може відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України.

Також суд зауважує, що суд першої інстанції, визначаючи предмет спірних правовідносин, вказав, що позивач не погоджується саме з повідомленням (зверненням) районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо правопорушення, яке передбачено ст. 210 або ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, проте, виходячи зі змісту повідомленої позивачем у позовній заяві інформації, він не притягувався до адміністративної відповідальності за статями 210, 210-1 КУпАП.

При цьому судом першої інстанції в ухвалі не надано оцінки тому, чи є повідомлення ТЦК, що оскаржується позивачем, індивідуальним актом у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України.

Судом апеляційна скарга задовольняється частково, адже суд на виконання вимог статті 320 КАС України направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, а не для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали неповне з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року в справі № 160/7277/25 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року в справі № 160/7277/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування звернення скасувати.

Направити справу № 160/7277/25 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 13 травня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко