Справа № 177/2740/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2025 року м. Дніпросправа № 177/2740/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2025 року в адміністративній справі №177/2740/24 (головуючий суддя першої інстанції Березюк М.В.) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 04 листопада 2024 року серії АВ №00002386,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 представник позивача звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.11.2024 року серії АВ №00002386, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам. Вказує, що позивач жодних порушень не допускав, під час розгляду справи не було з`ясовано і доведено обставини, які б свідчили про наявність вини позивача у скоєнні правопорушення.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АВ № 00002386 від 04.11.2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наголошує, що фотографія транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення не містить жодних ознак перевезення на напівпричепі контейнера, оскільки вбачається відсутність кутових фітингів та відсутність відповідного маркування контейнеру.

При цьому, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви до матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності на контейнер, яким згідно з твердженням позивача перевозився вантаж. Разом з тим, позивачем не надано у відповідності до п.17.9 наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» договору для перевезення в контейнерах.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , що є вантажним, спеціалізованим сідловим тягачем (Екологічний стандарт «Євро-5»), що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 6141, а також власником транспортного засобу KOGEL SN24, номерний знак НОМЕР_3 , що є напівпричепом н/пр зерновоз, переобладнано у 2021 році н/пр контейнеровоз/зерновоз з можливістю самоскидного розвантаження, тривісний, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданим ТСЦ 2341 (а.с. 15-16).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АВ №00002386 від 04.11.2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, винесеної головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим М.В., Косяка В.П. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Також до змісту вказаної постанови від 04.11.2024 року позивач, як власник автомобіля DAF XF 105.460 номерний знак НОМЕР_1 , 02.11.2024 року о 21 год. 46 хв., за адресою: Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, допустив рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, тому дії позивача були кваліфіковані за ч.2 ст.132-1 КУпАП (а.с. 9).

При цьому, з фотознімків сервісу перевірки адміністративних правопорушень слідує, що у зазначені у постанові дату, час та місці, здійснено рух вищевказаних транспортних засобів у складі тягача DAF XF 105.460 номерний знак НОМЕР_1 з контейнеровозом KOGEL SN24 номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 10-14).

Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу серії АВ №00002386 від 04.11.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено та не надано жодних належних і допустимих доказів, які підтверджують порушення позивачем встановлених законодавством норм з проведення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м. (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м.), за висотою від поверхні дороги - 4 м. (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м.), за довжиною 22 м. (для маршрутних транспортних засобів - 25 м.), фактичну масу понад 40 т. (для контейнеровозів - понад 44 т., на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т.), навантаження на одиночну вісь - 11 т. (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т.), здвоєні осі - 16 т., строєні - 22 т. (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т., здвоєні осі - 18 т., строєні - 24 т.) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т., здвоєні осі - понад 16 т., строєні осі - понад 22 т. або фактичною масою понад 40 т. (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т., здвоєні осі - понад 18 т., строєні осі - понад 24 т. або фактичною масою понад 44 т., а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т.) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т. або фактичною масою понад 24 т. автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, положення законодавства розрізняють транспортні засоби загального та спеціалізованого призначення, у тому числі для перевезення вантажів. Положення п. 22.5 ПДР встановлюють різну максимально допустиму масу вантажу, яку дозволяється перевезти транспортним засобом, і її розподіл по осях, в залежності від типу транспортного засобу, зокрема контейнеровозів.

Відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Санкція частини 2 статті 132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частинами 2, 3, 4 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Також постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Входячи з обставин справи, фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WAGA-WIM35, зав.№16, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 року № 94, що підтверджено сертифікатом відповідності, сертифікатом повірки дійсним до 16.02.2025 року.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, транспортний засіб мав 6 вісей, спарені колеса 3 вісі, зафіксовано відстані між вісями, навантаження на кожну вісь, загальна маса ТЗ склала 46700 кг., але з урахуванням похибки приладу зафіксовано загальні вагові параметри транспортного засобу 42030 кг. (а.с. 9).

Враховуючи трьохвісність тягача та використання у складі трьохвісного контейнеровоза, дозволеною фактичною масою даного складу транспортних засобів є 44 тони, а не 40 тонн, що не було враховано інспектором при складенні постанови. Тобто, в даному випадку, з урахуванням похибки приладу, фактична маса складу транспортних засобів не перевищувала допустимої норми, адже складала 42030 кг. при допустимих 44000 кг.

При цьому, висновки відповідача про допущення позивачем руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів визначених п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,03 тон), не знайшли свого підтвердження.

Доводи відповідача про те, що нібито напівпричіп KOGEL SN24 номерний знак НОМЕР_3 не є контейнеровозом, перед судом належними доказами не доведено, натомість зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вказаний транспортний засіб напівпричіп, останній був переобладнаний в 2021 році на н/пр контейнеровоз/зерновоз, відомості про таку перереєстрацію внесені до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15 зворот).

Щодо доводів відповідача про те, що контейнеровоз не був належно маркованим, опломбованим, не мав сертифікату, суд першої інстанції обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки справа розглядалась в межах заявлених вимог, тому предметом дослідження судом є саме наявність чи відсутність порушень п. 22.5 ПДР України, а не інших можливих порушень.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судом першої інстанції обґрунтовано визначено, що сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 605,60 грн. підлягав стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року в адміністративній справі №177/2740/24 залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року в адміністративній справі №177/2740/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, відповідно до частини третьої статті 272 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак