Справа № 140/4970/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4970/24 пров. № А/857/20583/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі № 140/4970/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКС ГРУП КОМПАНІ» до Волинської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя у І інстанції Каленюк Ж.В.,

час ухвалення рішення 12.07.2024,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення - не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакс Груп Компані» (далі ТОВ «Лакс Груп Компані») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/21.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (промислового обладнання) декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) №24UA27U1, в прийнятті якої було відмовлено в зв`язку із зміною коду товару, про що складено картку відмови №UA205140/2024/000375 від 08.02.2024. Враховуючи рішення митного органу про зміну коду товару від 07 лютого 2024 року №КТUA-2024, з метою митного оформлення товару (промислового обладнання) ТОВ «Лакс Груп Компані» 08.02.2023 через декларанта подало до Волинської митниці митну декларацію №24UA74U0, в якій митну вартість товару визначено за основним методом та до фактурної вартості самого товару 49158,00 доларів США добавлено вартість транспортування товару в розмірі 2680,00 доларів США та 11000,00 грн, а також витрати на складські послуги у сумі 460,00 євро. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товарів №1, 3, 4 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/21, визначивши митну вартість товарів №1, 3, 4 за резервним методом, що призвело до збільшення митних платежів на 71528,07 грн. Заявлену митну вартість товару №2 відповідач визнав і не коригував. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом.

З приводу аргументів митного органу у рішенні від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/21 щодо неподання ТОВ «Лакс Груп Компані» документів, передбачених пунктом 3.8 (експортна декларація, сертифікат походження, сертифікат якості) та пунктом 2.1.2 (страховий поліс) контракту від 26.07.2023 №1-2607, позивач зазначив, що ним під час митного оформлення листом від 09.02.2024 №10 повідомлено митний орган про здійснення поставки повару без вказаних документів, які не є в розумінні ст. 53 МК України тими документами, які підтверджують правильність визначення митної вартості товару. Крім того, у позивача не було й обов`язку надавати страховий поліс, оскільки специфікацією від 03.08.2023 №1 сторони змінили умови оплати (сплата 85% вартості товару здійснюється сторонами протягом 7 днів після підтвердження продавцем готовності відправки товару), що відповідає пункту 2.1.3 контракту від 20.03.2018.

Також, на думку позивача, необґрунтованими є аргументи митного органу про відсутність в супровідному документі - декларації ТІ №MRN24PL322080NS6FLM62 від 30.01.2024 числового значення вартості товарів, адже вказана декларація подавалася декларантом як документ, що застосовується для товарів, які перетинають територію Євросоюзу транзитом, та як гарантія доставки товару до місця призначення (в цьому випадку на територію Польщі з Китаю). Крім того, ТОВ «Лакс Груп Компані» листом від 09.02.2024 №10 було надано Волинській митниці платіжну інструкцію в іноземній валюті від 26.01.2024 №LV119892/240126 про оплату транспортних послуг у сумі 2680,00 доларів США, а оплата транспортних послуг 26.01.2024 замість 25.01.2024 (як зазначено в інвойсі) жодним чином не впливає на митну вартість товару та свідчить про фактичне виконання сторонами зобов`язань.

Позивач вважає, що у спірному рішенні відповідач безпідставно покликається й на відсутність числового розрахунку навантажувально-розвантажувальних робіт згідно з довідкою від 02.02.2024 №138 про транспортні витрати та рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.01.2024 №2302/01/24/ОSА. На ці аргументи митниці позивач зазначив, що в процесі доставки товару ТОВ «Лакс Груп Компані» користувалось послугами митного складу в місті Хелмі, які згідно з договором зберігання від 07.11.2023 №388 надавала фірма ASSA Sp.Z о.о. Зазначеною фірмою здійснювалось перевантаження товару з контейнеру APHU7121660 в транспортний засіб, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Метпровуд» (ТОВ «Метпровуд»). Вартість послуг з перевантаження товару відповідно до рахунка-фактури від 02.02.2024 №0003/02/24/FVW становить 460,00 євро. Вказані документи надавалися митному органу та жодних зауважень до них у відповідача не виникало. Також рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.01.2024 №2302/01/24/OSА містить відомості про плату за обслуговування на терміналі ТНС, що включало перевантаження контейнеру з судна на автомобільний транспорт.

Позивач зазначив, що у своїх рішеннях крім номера та дати іншої митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, відповідач не навів пояснення щодо зроблених коригувань та не навів порівняльного аналізу, тобто, не довів, чи з точно такими ж характеристиками товар ввозився на митну територію України. Відповідачем не виконано обов`язок і щодо послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів. Позивач вважає, що рішення прийняте відповідачем всупереч положенням статей 49, 57 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53, частини шостої статті 54, статей 55, 64 МК України, при тому що митне оформлення проводилося щодо чотирьох груп товарів за одними і тими ж документами, а митний орган не обґрунтував, чому саме три групи товарів підлягали коригуванню.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 у справі №140/4970/24 позо задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/1 про коригування митної вартості товарів; стягнуто на користь ТОВ «Лакс Груп Компані» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 9028,00 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час опрацювання документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР.

На етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару з`ясовано, що митну вартість заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості.

Однак, саме під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

- Контракт 1-2607 від 26.07.2023 укладений ТОВ «Лакс Груп Компані» з WEIFANG AUSTTER INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD., Китай. Пунктом 3.8 контракту передбачено перелік документів, що мають супроводжувати кожну партію товарів, зокрема експортна декларація, сертифікат походження, сертифікат якості, однак дані документи не подані до митного оформлення. Пунктом 2.1.2 даного контракту передбачено надсилання продавцем страхового полісу покупцю, який також не подано до митного оформлення;

- В супровідному документі Т1 № MRN 24PL322080NS6FLM62 від 30.01.2024 відсутнє числове значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів, заявлену в інвойсі № AST23-32D від 14.11.2023;

- Відповідно до п.4 контракту № 01-0910 від 09.10.2023 передбачена передоплата за транспортні послуги, однак платіжні документи не подані до митного оформлення;

- В довідці про транспортні витрати № 138 від 02.02.2024 зазначено, що навантажувально-розвантажувальні роботи додані до вартості товару, однак числовий розрахунок для перевірки вказаного не наданий. В рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг №2302/01/24/OSA від 29.01.2024 також відсутня документально підтверджена інформація про навантажувально-розвантажувальні послуги.

З огляду на вищевказане, у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, відповідно до наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України (далі МК України) декларанту запропоновано надати в 10-денний термін документи.

Декларант надав платіжний документ №LV119892/240126 від 26.01.2024 щодо інформації про транспортування, однак не надав документів, які могли б підтвердити витрати в частині навантажувально-розвантажувальних робіт; Лист ТОВ ««Лакс Груп Компані» від 09.02.2024 №10 щодо поданих документів. Декларант не надав додаткових документів, які б підтвердили заявлену митну вартість, про що повідомив листом № 11 від 09.02.2024.

Вищевказані розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок, витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули.

Таким чином, підставою прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного контролю та оформлення розбіжностей, які унеможливлювали визнання заявленої декларантом за першим методом митної вартості, а також не усунення в подальшому вказаних розбіжностей декларантом.

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, є сумнівними та містять вищевказані розбіжності, митницею відповідно до положень ст.55 та ст.57 МК України з декларантом проведені консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Таким чином, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/1 та митну вартість товарів за МД №24UA74U0 визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби:

товар 1 на рівні - 6,04 дол. США/кг за МД №UA205140/2024/7314 від 31.01.2024,

товар 3 на рівні - 5,28 дол. США/кг за МД №UA408020/2023/71051 від 22.11.2023,

товар 4 на рівні - 7,54 дол. США/кг за МД №UA209140/2023/28819 від 14.10.2023.

З позиції апелянта, рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/1 є таким, що оформлене з додержанням вимог чинного законодавства та є та обґрунтованим.

Також апелянт не погоджується з розміром понесених витрат на правову допомогу, вважає їх неспівмірними зі складність справи.

Апелянт просив рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 у справі №140/4970/24 скасувати та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

На думку суду першої інстанції, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/1 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне, а позов належить задовольнити повністю.

Враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження), значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг (предметом оскарження є одне рішення суб`єкта владних повноважень), виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, заперечення відповідача, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 26.07.2023 між ТОВ «Лакс Груп Компані» (покупець) та компанією Weifang Austter Industry And Trade Co., LTD (продавець) укладено контракт №1-2607 (а.с.40-49), згідно з яким продавець приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупця промислове обладнання, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати товар в порядку та на умовах визначених цим контрактом.

Цього ж дня компанія Weifang Austter Industry And Trade Co., LTD (Китай) направила позивачу проформу-інвойс №AST23-0032D на суму 49158,00 доларів США на поставку промислового обладнання (а.с.55, переклад а.с.56) та, як наслідок, 03.08.2023 сторонами підписано специфікацію №1 до контракту на поставку товарів від 26.07.2023 №1-2607 на партію та асортимент товару, що буде поставлений, його кількість, умови оплати та умови поставки (а.с.50).

ТОВ «Лакс Груп Компані» здійснив оплату товару частинами: спочатку перерахував на рахунок продавця 7373,70 доларів США (15% від вартості товару, зазначеного в специфікації від 03.08.2023 №1), а потім 41784,30 доларів США (решта вартості товару), про що наявні платіжні інструкції в іноземній валюті від 11.08.2023 №LV108121/230811 (а.с.51, переклад а.с.52), від 24.11.2023 №LV115753/231124 (а.с.53, переклад а.с.54).

На підставі комерційного інвойсу від 14.11.2023 №AST23-32D на суму 49158,00 доларів США на умовах FOB Циндао відбулася поставка промислового обладнання (а.с.55, переклад а.с.56) та 05.12.2023 компанія Weifang Austter Industry And Trade Co., LTD здійснила відвантаження ТОВ «Лакс Груп Компані» партії товару (контейнер APHU7121660), що підтверджується коносаментом №NTAO 12230140 від 05 грудня 2023 року.

02.02.2024 для митного оформлення ввезеного на територію України товару декларант подав МД №24UA27U1 (а.с.22-25), у прийнятті якої відмовлено зі складанням картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/000375 від 08.02.2024 (а.с.29-30) у зв`язку із прийняттям Волинською митницею рішення про визначення коду товару (а.с.26-28).

08.02.2024 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (промислове обладнання), враховуючи рішення митниці про зміну коду товару, декларант позивача подав нову МД №24UA74UO (а.с.32-35). Фактурна вартість імпортованого товару №1 - №4 становить 49158,00 доларів США (еквівалентно 1848031,1 грн), митну вартість визначено за основним методом за ціною договору (контакту) на рівні 1978413,82 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 2680,00 доларів США та 11000,00 грн, складських послуг у сумі 460,00 євро).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до МД були подані такі документи: контракт на поставку товарів від 26.07.2023 №1-2607 (а.с.40-49); проформу-інвойс від 26.07.2023 №AST23-0032D (а.с.55); специфікацію від 03.08.2023 №1 (а.с.50); комерційний інвойс від 14.11.2023 №AST23-32D (а.с.57); платіжні інструкції від 11.08.2023 №LV108121/230811 (а.с.51) та від 24.11.2023 №LV115753/231124 (а.с.53); пакувальний лист від 14.11.2023 (а.с.59); контракт від 09.10.2023 №01-0910 на доставку вантажу (а.с.61); коносамент NTAO12230140 від 05.12.2023 (а.с.68-69); інвойс від 29.01.2024 №2302/01/24/OSА (а.с.65-66); транзитну декларацію від 30.01.2024 ТІ MRN 23PL322080NS6FLM62 (а.с.80); міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №010224-LGC від 01.02.2024 (а.с.85); інвойс від 02.02.2024 №0003/02/24/FVW (а.с.82); договір-заявку від 31.01.2024 №31/01 (а.с.84); довідку про транспортні послуги від 02.02.2024 №138 (а.с.87); технічні паспорти на товар від 01.02.2024 (а.с.88-95), договір зберігання від 07.11.2023 №388 з додатком №1 до договору (а.с.71-79).

Додатково митним брокером під час митного оформлення товару було подано лист-уточнення від 09.02.2024 №10 (а.с.95), платіжну інструкцію в іноземній валюті від 26.01.2024 №LV119892/240126 (а.с.96).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано на наявність розбіжностей у поданих документах:

1) пунктами 2.1.2, 3.8 контракту від 26.07.2023 №1-2607 передбачено перелік документів, що мають супроводжувати кожну партію товарів (експортна декларація, сертифікат походження, сертифікат якості), та передбачено надсилання продавцем страхового полісу покупцю. Ці документи не подані до митного оформлення;

2) в супровідному документі ТІ №MRN 24PL322080NS6FLM62 від 30.01.2024 відсутнє числове значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів, заявлену в інвойсі від 14.01.2023 №AST23-32D;

3) пунктом 4 контракту від 09.10.2023 №01-0910 передбачена передоплата за транспортні послуги, однак платіжні документи не подані до митного оформлення;

4) в довідці про транспортні витрати від 02.02.2024 №138 зазначено, що навантажувально-розвантажувальні роботи додані до вартості товару, однак числовий розрахунок для перевірки вказаного не наданий; в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.01.2024 №2302/01/24/OSA відсутня документально підтверджена інформація про навантажувально-розвантажувальні послуги.

Запропоновано надати: договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, банківський (платіжний) документ, що підтверджує транспортування копію митної декларації країни відправлення; документи, передбачені пунктом 3.8 контракту; страхові документи, транспортні документи (а.с.145 зворот).

Листом від 09.02.2024 №10 позивач повідомив, що подав усі надані згідно з пунктами 2.8 та 2.1.2 контракту від 26.07.2023 постачальником документи; сертифікати якості та походження товару, страховий поліс відсутні; в довідці про транспорті витрати від 02.02.2024 №138 та в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.01.2024 №2302/01/24/ OSA до вартості товару включені витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи (а.с.95) Крім того, долучено платіжне доручення від 26.01.2024 №LV119892/240126 (а.с.96, переклад а.с.97).

09.02.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000035/1 (а.с.16-18) та сформувала картку відмови №UA205140/2024/00386 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.19-21).

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності (ті, про які йшлося в повідомленні декларанту). Декларант надав додаткові документи (платіжний документ від 26.01.2024 №LV119892/240126 щодо транспортування, лист від 09.02.2024 №10), однак не надав документів, які б підтвердили витрати в частині навантажувально-розвантажувальних робіт.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби: товар №1 - 6,04 доларів США/кг (МД №UA205140/2024/7314 від 31.01.2024); товар №3 - 5,28 доларів США/кг (МД №UA408020/2023/71051 від 22.11.2023); товар №4 - 7,54 доларів США/кг (МД №UA209140/2023/28819 від 14.10.2023).

Товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA98U0 від 10.02.2024 із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.36-39).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із положеннями п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами ст.ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За ч. 3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначено таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч. 3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України №2 від 13.03.2017 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Своєю чергою, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Передумовою для прийняття оскаржених рішень слугувала наявність розбіжностей в документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а саме:

- Контракт 1-2607 від 26.07.2023 укладений ТОВ «Лакс Груп Компані» з WEIFANG AUSTTER INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD., Китай. Пунктом 3.8 контракту передбачено перелік документів, що мають супроводжувати кожну партію товарів, зокрема експортна декларація, сертифікат походження, сертифікат якості, однак дані документи не подані до митного оформлення. Пунктом 2.1.2 даного контракту передбачено надсилання продавцем страхового полісу покупцю, який також не подано до митного оформлення;

- В супровідному документі Т1 № MRN 24PL322080NS6FLM62 від 30.01.2024 відсутнє числове значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів, заявлену в інвойсі № AST23-32D від 14.11.2023;

- Відповідно до п.4 контракту № 01-0910 від 09.10.2023 передбачена передоплата за транспортні послуги, однак платіжні документи не подані до митного оформлення;

- В довідці про транспортні витрати № 138 від 02.02.2024 зазначено, що навантажувально-розвантажувальні роботи додані до вартості товару, однак числовий розрахунок для перевірки вказаного не наданий. В рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг №2302/01/24/OSA від 29.01.2024 також відсутня документально підтверджена інформація про навантажувально-розвантажувальні послуги.

Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

Водночас, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією наступні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України: Для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до МД були подані такі документи: контракт на поставку товарів від 26.07.2023 №1-2607 (а.с.40-49); проформу-інвойс від 26.07.2023 №AST23-0032D (а.с.55); специфікацію від 03.08.2023 №1 (а.с.50); комерційний інвойс від 14.11.2023 №AST23-32D (а.с.57); платіжні інструкції від 11.08.2023 №LV108121/230811 (а.с.51) та від 24.11.2023 №LV115753/231124 (а.с.53); пакувальний лист від 14.11.2023 (а.с.59); контракт від 09.10.2023 №01-0910 на доставку вантажу (а.с.61); коносамент NTAO12230140 від 05.12.2023 (а.с.68-69); інвойс від 29.01.2024 №2302/01/24/OSА (а.с.65-66); транзитну декларацію від 30.01.2024 ТІ MRN 23PL322080NS6FLM62 (а.с.80); міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №010224-LGC від 01.02.2024 (а.с.85); інвойс від 02.02.2024 №0003/02/24/FVW (а.с.82); договір-заявку від 31.01.2024 №31/01 (а.с.84); довідку про транспортні послуги від 02.02.2024 №138 (а.с.87); технічні паспорти на товар від 01.02.2024 (а.с.88-95), договір зберігання від 07.11.2023 №388 з додатком №1 до договору (а.с.71-79).

Додатково митним брокером під час митного оформлення товару було подано лист-уточнення від 09.02.2024 №10 (а.с.95), платіжну інструкцію в іноземній валюті від 26.01.2024 №LV119892/240126 (а.с.96).

Відповідно до контракту на поставку товару №1-2607 від 26.07.2023 сторонами погоджено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання сторін.

Асортимент товару, номенклатура товару, одиниця товару, кількість товару, ціна товару та інші дані, необхідні для організації поставок товару, визначаються в додатках (специфікаціях), погоджених сторонами, які є невід`ємною частиною контракту (п. 1.3 Контакту). Ціна товару визначається в специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту (п. 3.1 Контракту).

Продавець надав покупцю проформу-інвойс від 26.07.2023, відповідно до якого визначено найменування товару, кількість, вартість 49158,00 доларів США на умовах оплати 15% - передоплата, 85% - після отримання копії коносаменту, та на умовах поставки FOB- Циндао (а.с.55, переклад а.с.56).

Відповідно до специфікації від 03.08.2023 №1 до контракту (а.с.50) на умовах проформи-інвойсу узгоджено поставку промислового обладнання на загальну суму 49158,00 доларів США: 1) колісний міні-самоскид Mast T25/Mini Dumper Mast Т25 - 5310,00 доларів США (9 штук х 590,00 доларів США); 2) садовий подрібнювач Mast GS650/ Wood Chipper Mast GS650 - 12948,00 доларів США (39 штук х 332,0 доларів США); 3) садовий подрібнювач Mast GS1500/ Wood Chipper Mast GS1500 - 10440,00 доларів США (18 штук х 580,00 доларів США); 4) садовий подрібнювач Mast DGS1500/ Wood Chipper Mast DGS1500 - 3215,00 доларів США (5 штук х 643,00 доларів США); 5) садовий подрібнювач Mast Р4206/Wood Chipper Mast P4206 - 3325,00 доларів США (5 штук х 665,00 доларів США); 6) подрібнювач пнів Mast SGR1500/ Stump Grinder Mast SGR1500 5520,00 доларів США (12 штук х 460,0 доларів США); 7) траншеєкопач Mast TSR1500/ Mini Trencher Mast TCR1500 - 8400,00 доларів США (12 штук х 700,0 доларів США).

Поставка промислового обладнання на суму 49158,00 доларів США здійснювалася на підставі комерційного інвойсу від 14.11.2023 №AST23-32D, асортимент (номенклатура), кількість та вартість якого відповідає специфікації від 03.08.2023 (а.с.57, переклад а.с.58).

Ціна товару в комерційному інвойсі від 14.11.2023 №AST23-32D відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA74U0 від 08.02.2024 (графа 22).

У п. 3.2 контракту від 26.07.2023 погоджено, що ціна товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування, митних зборів в країні продавця.

Оплату за товар відповідно до умов контракту, специфікації №1 здійснено відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 11.08.2023 в розмірі 7373,70 доларів США (15% від вартості товару, зазначеного в специфікації), решти вартості товару -у сумі 41784,30 доларів США (85% від вартості товару) сплачено відповідно платіжної інструкції від 24.11.2023 (а.с.53, переклад а.с.54).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме ці документи підтверджують вартість товару (п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України).

Щодо розбіжностей щодо ненадання до митного оформлення експортної декларації, сертифікату походження, сертифікату якості, страхового полісу, слід зазначити таке.

Так, відповідно до підпункту 2.1.2 контракту2-й етап: 85% вартості товару протягом 7-ми днів після підтвердження готовності відправки товару та надсилання продавцем страхового полісу покупцю на електронну адресу покупця.

Своєю чергою, п. 2.8 визначено товаросупровідні документи на кожну партію товару, зокрема, експортна/транзитна декларація, сертифікат походження, сертифікат якості, технічна документація.

Апеляційний суд встановив, що такі документи не були надані до митного оформлення, про що позивач повідомив митний орган листом від 09.02.2024 та поставка такого товару відбулася без відповідних документів.

Разом з тим суд зазначає, що зазначені документи не є тими, які підтверджують правильність визначення митної вартості товару, відповідно до положень ст. 53 МК України, відповідно у позивача взагалі відсутній обов`язок їх надання. Тому відсутність сертифікату походження та сертифікату якості не можуть бути підставою для сумнівів стосовно правильності визначення декларантом заявленої митної вартості та/або для витребування додаткових документів для її підтвердження. Законодавець у статті 53 МК України навів вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, серед яких відсутні сертифікат відповідності та сертифікат якості. Крім того зазначені документи жодним чином не впливають на числові значення митної вартості товару З такою позицією погоджується Верховний Суд, підтримуючи висновки судів першої та апеляційної інстанцій (постанова від 20.03.2018 року у справі №826/17314/15).

Проаналізувавши умови контракту від 26.07.2023, специфікації №1 до вказаного контракту, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у продавця не було обов`язку надавати покупцю страховий поліс, оскільки обов`язок для продавця надати такий поліс як умову оплати на 2 -му етапі виключено шляхом укладення специфікації від 03.08.2023 (оплата товару у розмірі решти 85% здійснюється протягом 7 днів після підтвердження продавцем готовності відправки товару.

Щодо того, що в супровідному документі ТІ № MRN24PL322080NS6FLM62 від 30.01.2024 відсутнє числове значення вартості товару, що не підтверджує ціну товару в інвойсі від 14.01.2023, слід зазначити, що транзитна декларація - це один з видів митних декларацій в паперовому вигляді, який супроводжує товар європейського походження (із США чи Азії) територією Європейського союзу (далі ЄС). Також декларація додається до товару на експорт, який надходить із європейських митних складів.

Під транзитною митною декларацією розуміється бланк Т1, що заповнюється на імпортні товари, які транспортують від одного митного поста до іншого. Насамперед це гарантійний документ на користь митних органів ЄС, який супроводжує вантажі не європейського походження, що забезпечує гарантію сплати до бюджету ЄС митних зборів та мит.

Зі змісту цієї декларації слідує, що від вантажовідправника компанії Weifang Austter Industry And Trade Co., LTD на ім`я вантажоодержувача ТОВ «Лакс Груп Компані» надійшов товар - колісний мінісамоскид, садовий подрібнювач, подрібнювач пнів, траншеєкопач (контейнер APHU7121660) в кількості 100 місць, масою брутто 15772,00 кг. Номер контейнера, кількість місць та вага відповідає даним, зазначеним в коносаменті від 05.12.2023 №TA012230140, пакувальному листі від 14.11.2023, міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №010224-LGC.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний документ не може підтверджувати чи спростовувати ціну товару, тому як наслідок взагалі не впливає на числові значення митної вартості товару.

Своєю чергою, документами, які підтверджують вартість товару, є проформа-інвойс від 26.07.2023 №AST23-0032D, специфікація від 03.08.2023 №1 до контракту, комерційний інвойс від 14.11.2023 №AST23-32D, а також банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Щодо того, що за п. 4 контракту від 09.10.2023 №01-0910 передбачено передоплату за транспортні послуги, однак відповідні платіжні документи не додано до митного оформлення, то слід зазначити таке.

Між позивачем (замовник) та фірмою Omida Sea And Air Sposka Akcyjna (виконавець) укладено контракту від 09.10.2023 №01-0910, який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при міжнародних перевезеннях вантажів, а також надання інших супутніх послуг (а.с.61-64), за яким виконавець зобов`язується доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення, а також виконати інші супутні послуги згідно з виставленими проформами до контракту і видати уповноваженій на одержання вантажу особі.

Перевезення вантажу здійснювалося за маршрутом Циндао (Китай) - Хелм (Польща).

Відповідно до інвойсу від 29.01.2024 №2302/01/24/OSА (а.с.65-66, переклад а.с.67) вартість перевезення одного контейнера (АРНU7121660) - 2680,00 доларів США і включає: морське перевезення (1359,00 доларів США) за маршрутом Циндао (Китай) - Гданськ (Польща); автомобільне перевезення (990,00 доларів США) за маршрутом Гданськ (Польща) Хелм (Польща); плату за обслуговування на терміналі ТНС (230,00 доларів США); вивізне мито (60,00 доларів США); мито за обробку (50,00 доларів США).

Платіжна інструкція від 26.01.2024 №LV119892/240126 підтверджує оплату позивачем послуг виконавцю у сумі 2680,00 доларів США (а.с.96).

Позивач відповідний документ надав листом від 08.02.2024 №10, а тому відповідач міг надати такому оцінку.

Ще однією розбіжністю митний орган встановив те, що у довідці про транспортні витрати №138 від 02.02.2024 зазначено, що завантажувально-розвантажувальні роботи додані до вартості товару, однак числовий розрахунок для перевірки вказаного не додано. В рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг №2302/01/24/OSA також відсутня документально підтверджена інформація про навантажувально-розвантажувальні послуги.

Так, суд першої інстанції встановив, що перевезення за маршрутом Хелм (Польща) - митний перехід Ягодин (Україна) здійснювало ТОВ «Метпровуд» на підставі договору-заявки від 31.01.2024 №31/01 на міжнародні вантажні перевезення, згідно з якою сума фрахту становить 35000,00 грн (а.с.84).

Суд зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.

Відповідно до довідки ТОВ «Метпровуд» від 02.02.2024 №138 транспортні витрати автомобілем Iveko (номерний знак НОМЕР_1 ) з причіпом (номерний знак НОМЕР_2 ) за маршрутом Хелм митний пост Ягодин становлять 11000,00 грн (а.с.87).

Перевезення товару здійснювалось згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною від 01.02.2024 №010224-LGC (а.с.85, переклад а.с.86).

Перевезення товару автомобільним транспортом підтверджується транзитною декларацією ТІ MRN 24PL322080NS6FLM62, в якій зазначено про зміну транспортного засобу (графа 55) (а.с.81).

На підставі договору зберігання від 07.11.2023 №388 в процесі доставки товару ТзОВ «Лакс Груп Компані» користувалось послугами митного складу в місті Хелмі, які надавала фірма ASSA Sp.Z о.о (а.с.71-78), яка надавала послуги із зберігання, складування та транспортування, в тому числі експедиторські послуги.

Відповідно до рахунку-фактури від 02.02.2024 №0003/02/24/FVW, фірмою ASSA Sp.Z о.о здійснювалось перевантаження товару з контейнеру APHU7121660 в транспортний засіб, наданий ТОВ «Метпровуд» - автомобіль Iveko (номерний знак НОМЕР_1 ) з причіпом (номерний знак НОМЕР_2 ). Вартість послуг з перевантаження товару становить 460,00 євро, сплата яких відбулася позивачем на підставі платіжної інструкції в іноземній валюті від 02.02.2024 №LV 120393/240202 (а.с.99, переклад а.с.100).

З огляду на викладене, вищевказані документи, які підтверджують склад витрат, включених до митної вартості оцінюваного товару, були надані декларантом митному органу.

Отже, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження.

Водночас, спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Також в ЄАІС ДФС України є відсутньою інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п .2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій (товар №1 МД №UA205140/2024/7314 від 31.01.2024; товар №3 МД №UA408020/2023/71051 від 22.11.2023; товар №4 МД №UA209140/2023/28819 від 14.10.2023), на основі яких здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

За таких обставин, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000035/1 від 09.02.2024, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача в частині стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд зазначає таке.

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Як передбачено частинами 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договору про надання правничої допомоги від 18.04.2024 №18/04/24, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» (далі - Адвокатське об`єднання) та ТОВ Лакс Груп Компані» (а.с.101-103), акта приймання-передачі наданих послуг від 25.04.2024 (а.с.104), рахунка-фактури від 25.04.2024 №25/04/24-1 (а.с.105), платіжної інструкції від 01.05.2024 №432 (а.с.106).

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 18.04.2024 Адвокатським об`єднанням надано такі послуги: правові консультації та роз`яснення з питань правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару (1 год) - 1000,00 грн, складання позовної заяви (6 год) - 9000,00 грн.

Відповідач заперечив проти відшкодування такої суми витрат у зв`язку з їх неспівмірністю, з огляду на що судом першої інстанції присуджено стороні позивача відшкодування відповідних витрат у розмірі 6000,00 грн.

Однак, апеляційний суд зауважує, що з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, ступеня складності предмета спору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, колегія суддів вважає, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не спростовує рішення суду першої інстанції в цій частині щодо витрат на професійну правничу допомогу, яке колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим прийнятим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі №140/4970/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк