Справа № 520/24956/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р. № 520/24956/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (, вул. Данила Галицького, буд. 19, м. Рівне, 33027) до Харківської митниці (код ЄДРПОУ 44017626, вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, 61005) про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000216/2 від 13.03.2024 року Харківської митниці;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000203/2 від 11.03.2024 року Харківської митниці;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000193/2 від 06.03.2024 року Харківської митниці.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови є протиправними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що декларантом ФОП Цись О.С. в інтересах ТОВ " Спейр Патс ", на підставі договору про надання послуг митного брокера № 20/09-23 від 20.09.2023 року, було подано до Харківської митниці держмитслужби ЕМД 24 UA1U5 від 13.03.2024 року.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист б/н від 07.12.2023; Рахунок-фактура NM230112 від 07.12.2023; Коносамент (Bill of lading) WMSS23114608A від 17.12.2023; Автотранспортна накладна (Road consignment note) 13341/1 від 08.03.2024; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) NM230112 від 07.12.2023; Рахунок-фактура TG0202240 від 07 02.02.2024; Банківський платіжний документ 396 від 05.02.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 13341.1 від 08.03.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Спец.№ 2 від 07.12.2023; Зовнішньоекономічний договір SP-32 від 17.08.2023; Договір про надання послуг митного брокера 20/09-23 від 20.09.2023; Договір (контракт) про перевезення 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023; Інші некласифіковані документи Заявка №44 від 08.12.2023; Інші некласифіковані документи Тех.опис від 13.03.2024; Копія митної декларації країни відправлення 15485612 від 11.12.2023; Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 24UA61U5 від 13.03.2024;

13.03.2024 декларантом було отримано запит митного органу про подання додаткових документів для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом ФОП Цись О.С. в інтересах ТОВ " Спейр Патс " на адресу начальника мп Барабашово Харківської митниці було направлено лист Вих. № 13/03 від 13.03.2024 р., в якому було зазначено, що інших документів стосовно ЕМД 24 UA1U5 від 13.03.2024 року, надаватись не буде.

Декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ " Спейр Патс" було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000216/2 від 13.03.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2024/000250 від 13.03.2024 р.

Крім того, декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ " Спейр Патс ", на підставі договору про надання послуг митного брокера № 20/09-23 від 20.09.2023 року, було подано до Харківської митниці держмитслужби ЕМД 24 UA0U5 від 11.03.2024 року.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист б/н від 06.12.2023; Рахунок-фактура JH-230915R від 06.12.2023; Коносамент WMSS23120939С від 17.12.2023; Автотранспортна накладна (Road consignment note) 13346/3 від 29.02.2024; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) JH-230915R від 06.12.2023; Акт про проведення огляду б/н від 07.03.2024; Рахунок-фактура TG060224001 від 06.02.2024; Банківський платіжний документ, 400 від 07.03.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 13346.3 від 28.02.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Спец.№1 від 06.12.2023; Зовнішньоекономічний договір SP-106 від 13.10.2023; Договір про надання послуг митного брокера 20/09-23 від 20.09.2023; Договір (контракт) про перевезення 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023; Інші некласифіковані документи Заявка №49 від 09.12.2023; Інші некласифіковані документи Тех.опис від 11.03.2024; Копія митної декларації країни відправлення 15473451 від 12.12.2023; Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 24UA30U5 від 11.03.2024.

11.03.2024 позивачем було отримано запит митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ними митної вартості товару .

Декларантом ФОП Цись О.С. в інтересах ТОВ " Спейр Патс " на адресу начальника мп Барабашово Харківської митниці було направлено лист Вих. № 11/03 від 11.03.2024 р., в якому було зазначено, що інших документів стосовно ЕМД 24 UA0U5 від 11.03.2024 року, надаватись не буде.

Декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ " Спейр Патс" було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000203/2 від 11.03.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2024/000235 від 11.03.2024 р.

Також, декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ " Спейр Патс ", на підставі договору про надання послуг митного брокера № 20/09-23 від 20.09.2023 року, було подано до Харківської митниці держмитслужби ЕМД 24 UA5U7 від 06.03.2024 року.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Пакувальний лист б/н від 22.12.2023; Рахунок-фактура 23LTJX0572-2 від 22.12.2023; Коносамент (Bill of lading) WMSS23122211A від 04.01.2024; Автотранспортна накладна 13562/1 від 26.02.2024; Сертифiкат про походження товару 24С3326A2839/00001R від 09.01.2024; Акт про проведення огляду б/н від 04.03.2024; Рахунок-фактура TG150224017 від 15.02.2024; Банківський платіжний документ 31 від 01.03.2024; Банківський платіжний документ 422 від 19.02.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 13562.1 від 29.02.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Спец.№ 3 від 22.12.2023; Зовнішньоекономічний договір SP-28 від 17.08.2023; Договір про надання послуг митного брокера 20/09-23 20.09.2023; Договір (контракт) про перевезення 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023; Заява декларанта від 06.03.2024; Інші некласифіковані документи Заявка №52 від 14.12.2023; Інші некласифіковані документи Тех.опис від 06.03.2024; Копія митної декларації країни відправлення 15238466 від 26.12.2023; Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 24UA55U7 від 06.03.2024.

06.03.2024 р. позивачем було отримано запит митного органу, в якому зазначено, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту в Україну оцінюємого товару №1 складає 6,24 дол.США/кг, №2 складає 6,22 дол.США/кг. У відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України, митний орган проводе процедуру консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органу. У разі згода контролюючий орган просив повідомити митний орган.

Декларантом ФОП Цись О.С. в інтересах ТОВ " Спейр Патс " на адресу начальника мп Барабашово Харківської митниці було направлено лист Вих. № 06/03 від 11.03.2024 р., в якому було зазначено, що інших документів стосовно ЕМД 24 UA5U7 від 06.03.2024 року, надаватись не буде.

Декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ " Спейр Патс" було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000193/2 від 06.03.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2024/000226 від 06.03.2024 р.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Як убачається з оскаржуваних рішень відповідача, останні не містять будь-яких обґрунтувань та посилань на те, які саме порушення призвели до неможливості визначити митну вартість товару за основним методом.

Згідно з п. 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність

помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої - шостої статті 54, статті 58 Митного кодексу України та пунктів 6, 7 Методичних рекомендацій надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Суд зазначає, що наведені відповідачем недоліки в документах позивача, які надавалися до митного оформлення, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки відсутні розбіжності у числових значеннях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Водночас, як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів у них зазначені лише номер, дата митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, та вартість за одиницю товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України).

Суд зазначає, що в оскаржуваних рішеннях про коригування відповідачем не наведено обґрунтованих підстав неможливості застосування послідовно другого або третього методів та не зазначено причин застосування саме шостого методу визначення вартості товарів.

Доводи митниці про сумніви у достовірності заявленого рівня митної вартості, є безпідставними, оскільки позивачем був поданий пакет документів, яким підтверджено правильність визначення митної вартості.

Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18 (адміністративне провадження №К/9901/8839/19).

Щодо спрацювання СУР під час здійснення розмитнення товару позивача, суд зазначає, що чинним МК України передбачено підстави для зупинення митного оформлення та надання додаткових документів тільки недостатність документів або розбіжності в числових значеннях (які впливають на митну вартість товарів).

Спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19.

Суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Стосовно не надання цінової інформації щодо вартості товару, суд зазначає, що позивачем надано під час розмитнення товару наступні документи: Специфікацію №2 від 07.12.2023 року; Специфікацію №1 від 06.12.2023 року; Специфікацію №3 від 22.12.2023 року, в яких вказана вартість ввезеного на територію України товару.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що подані до митного контролю позивачем документи містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, або мали ознаки підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо відсутності договору з перевізником, що зазначений у CMR, суд зазначає, що відповідно до п. 1.1 Договору №16.08.20231200-1ОД від 16.08.2023 експедитор зобов`язуються за дорученням Клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно - імпортних та транзитних вантажів Клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення тoвapiв, транспортних засобів та інших вантажів Клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхiдних для доставки вантажу.

Згідно умов цього договору ТОВ «Спейр Патс» сплачував кошти за доставку товару, а ТОВ «Таніт Груп» мав право залучати до виконання цього договору інших осіб, але вже за власний кошт. Тобто кошти, які позивач сплатив ТОВ «Таніт Груп» та які були відображені в довідках № № 13562.1 від 29.02.2024 р., 13341.1 від 08.03.2024 р., 13346.3 від 28.02.2024 р. не змінювались та не збільшувались.

Твердження відповідача, що під час доставки товару були фактори, які призвели до додаткових витрат суд вважає необґрунтованим, оскільки не підтверджується належними та допустимими доказами.

Стосовно твердження відповідача про переклад документів, наданих під час розмитнення товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Таким чином, зазначеною нормою передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.

З матеріалів справи убачається, що документи, які подавалися до митниці складені англійською мовою, що повністю узгоджуються з вищевказаними положеннями закону.

Обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Отже, вимога працівників митного органу не може бути визнана обґрунтованою, оскільки переклад митної декларації не є обов`язковим документом без якого неможливе митне оформлення.

Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачем до митного контролю надано документи, які є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують достовірність наданої інформації, а тому застосуванню підлягає саме перший метод визначення митної вартості товару.

Спірні рішення відповідача не містять об`єктивного обґрунтування недостовірності заявленої позивачем вартості товарів, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, можливої відмінності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої позивачем, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосування другорядних методів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння всіх характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та прийнятими без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000216/2 від 13.03.2024, № UA807000/2024/000203/2 від 11.03.2024, № UA807000/2024/000193/2 від 06.03.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (, вул. Данила Галицького, буд. 19, м. Рівне, 33027) до Харківської митниці (код ЄДРПОУ 44017626, вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, 61005) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000216/2 від 13.03.2024 року Харківської митниці.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000203/2 від 11.03.2024 року Харківської митниці.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000193/2 від 06.03.2024 року Харківської митниці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (код ЄДРПОУ 44017626, вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, 61005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (, вул. Данила Галицького, буд. 19, м. Рівне, 33027) суму судового збору у розмірі 7123,10 грн. (сім тисяч сто двадцять три гривні 10 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях