Справа № 400/11897/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11897/24

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г. Дата і місце ухвалення: 10.03.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 25.02.2022р. по 15.11.2024р. включно із застосуванням щомісячної індексації різниці в розмірі 4463,15 грн. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн. за період 25.02.2022р. по 15.11.2024р. включно відповідно до Порядку №1078, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у період 25.02.2022р. по 15.11.2024р. він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.11.2024р. №286 ОСОБА_1 виключений з 15.11.2024р. з особового складу військової частини і всіх видів забезпечення, направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, у період проходження військової служби на користь позивача відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася індексація-різниця грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн. Бездіяльність відповідача щодо невиплати фіксованої індексації ОСОБА_1 вважає протиправною та зазначав, що системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування і виплата суми індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.01.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 повернуто в частині позовних вимог, заявлених за період з 19.07.2022р. по 31.07.2024р., у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2025р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячної індексації грошового забезпечення за періоди з 25.02.2022р. по 18.07.2022р. та з 01.08.2024р. по 15.11.2024р. включно із застосуванням щомісячної індексації різниці в розмірі 3866,23 грн. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 3866,23 грн. за періоди з 25.02.2022р. по 18.07.2022р. та з 01.08.2024р. по 15.11.2024р. включно відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, включно з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 10.03.2025р. у відповідній частині з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року не перевищив суму можливої індексації, тому він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 25.02.2022р. по 15.11.2024р. у розмірі 4463,15 грн. щомісячно.

Також, апелянт посилається на те, що ним не пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України. У спірний період особливості застосування норм ст.233 КЗпП України визначалися дією карантину, установленого на всій території України постановою КМУ від 11.03.2020р. №211. З метою зменшення негативного впливу поширення коронавірусу COVID-19 та забезпечення виконання функцій держави законодавцем прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. №540-IX (набрав чинності 28.04.2020р.), який спрямований на вдосконалення правових відносин у багатьох сферах життєдіяльності, які зазнали змін у зв`язку із поширенням коронавірусу COVID-19, серед яких і трудові відносини. Цим Законом, серед іншого, КЗпП України доповнений главою ХІХ «Прикінцеві положення», де зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Військова частина НОМЕР_1 також подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 10.03.2025р., в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення від 10.03.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду передчасно, захищаючи права, які не є порушеними. Визначення розміру індексації-різниці залежить від величини приросту індексу споживчих цін, для якого визначальним є визначення базового місяця, з якого починається розрахунок. Визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення є предметом спору у справі №400/11883/24.

Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що розмір підвищення позивачу доходу з березня 2018 року перевищував суму можливої індексації, у зв`язку з чим правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць за періоди з 25.02.2022р. по 18.07.2022р. та з 01.08.2024р. по 15.11.2024р., у урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, немає.

Посилається апелянт і на те, що при обчисленні величини індексу приросту споживчих цін у розмірі 253,3% позивач наводить розрахунки із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Вказаний розрахунок є хибним, оскільки до 15.12.2015р. при визначенні базового місяця на нарахування індексації впливали зміни розмірів всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, у т.ч. щомісячної премії. До того ж, розрахунок індексації грошового забезпечення, встановлення наявності та визначення розміру індексації-різниці грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, які суд перебирати на себе не може.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що абзацом третім пункту 242 Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим вказаною нормою, не скористався.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у Збройних силах України до 14.09.2018р.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.08.2018р. №460 ОСОБА_1 звільнений з військової служби відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас за пунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) з посади командира ремонтно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 .

Пунктом 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2018р. №209 з 14.09.2018р. позивача виключено із списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення та направленого на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022р. №45 майора ОСОБА_1 з 25.02.2022р. призначено на посаду інженера автомобільної служби логістики військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.11.2024р. №286 майора ОСОБА_1 , заступника командира ремонтно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.09.2024р. №781 з військової служби у відставку з підпунктом «а» (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визнано таким, що справи та посаду здав, та направлено його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує зі змісту наявного в матеріалах справи витягу з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за період проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_1 (з 25.02.2022р. по 15.11.2024р.) йому виплачувалася поточна індексація грошового забезпечення (за винятком 2023 року).

15.11.2024р. ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату на його користь щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 25.02.2022р. по 15.11.2024р. включно відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Листом від 04.12.2024р. військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у нарахуванні та виплаті щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення з посиланням на відсутність для цього правових підстав.

Вважаючи порушеним своє право на отримання в належному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 25.02.2022р. по 15.11.2024р. ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що відповідач нараховуючи позивачу індексацію грошового забезпечення врахував лише норми абзаців першого, другого пункту 5 Порядку №1078 та безпідставно оминув норми абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу. Суд зазначив, що оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року склав 596,92 грн., що не перевищує суму можливої індексації, тому відповідач зобов`язаний був виплачувати позивачу щомісячно індексацію-різницю у період 25.02.2022р. по 18.07.2022р. та з 01.08.2024р. по 15.11.2024р. в розмірі 3866,23 грн. за умови відсутності подальшого збільшення розміру посадового окладу ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.

Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Щодо «фіксованої» суми індексації, то дійсно Закон №1282-ХІІ і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 , військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2024р. №350/174/308/2298/2/пс розмір грошового забезпечення позивача у лютому 2018 року становив 11997,20 грн., а у березні - 12594,12 грн. Тобто, грошовий дохід позивача у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року збільшився на суму 596,92 грн.

Аналогічні відомості містяться і в наданій ОСОБА_1 разом із позовною заявою архівній довідці від 16.09.2024р. Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% (з урахуванням підвищення посадового окладу з січня 2008 року), про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021р. №5211/0/290-21/51.

Як вже зазначалося, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:

1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4 463,15 грн. 596,92 грн. = 3866,23 грн.

Таким чином, сума індексації з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078 підлягала виплаті позивачу за періоди з 25.02.2022р. по 18.07.2022р. та з 01.08.2024р. по 15.11.2024р. у розмірі 3866,23 грн., про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційних справи таких висновків суду не спростовують, ґрунтуються на не правильному тлумаченні сторонами у справі норм матеріального права.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання військової частини НОМЕР_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що грошове забезпечення ОСОБА_1 у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року збільшилось на 9940,59 грн., оскільки такий розрахунок не відповідає відомостям довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2024р. №350/174/308/2298/2/пс та довідки Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 16.09.2024р.

Колегія суддів, також, зазначає, що базовий місяць, який враховувався при обчисленні індексації грошового забезпечення до 01.03.2018р. не впливає на розмір індексації грошового забезпечення військовослужбовців після 01.03.2018р. А відтак, безпідставними є твердження військової частини НОМЕР_1 про те, що судове рішення у справі 400/11883/24, предметом розгляду якого є визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., може вплинути на розмір індексації позивача за період після 01.03.2018р.

Та обставина, що ОСОБА_1 погодився на виключення його зі списків особового складу військової частини до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не свідчить про те, що позивач таким чином позбавляється права на звернення до суду з позовом щодо захисту свого права на належний розмір грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44).

Згідно з пунктом 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Абзацом першим пункту 2 Порядку №44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб (пункт 3 Порядку).

Відповідно до пункту 4 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Оскільки індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.

З урахуванням наведеного правого регулювання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що ним не пропущено строк звернення до суду щодо нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 25.02.2022р. по 15.11.2024р. включно.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апеляційної скарги позивача, оскільки правову оцінку питанню дотримання ОСОБА_1 строку звернення з даним позовом до суду надано в ухвалі Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.01.2025р., яку залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025р. Позовну заяву ОСОБА_1 повернуто в частині позовних вимог, заявлених за період з 19.07.2022р. по 31.07.2024р., у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правомірно розглядав позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені за періоди з 25.02.2022р. по 18.07.2022р. та з 01.08.2024р. по 15.11.2024р.

Підсумовуючи викладене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарг колегія суддів не вбачає.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 10.03.2025р. - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 травня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук