Справа № 601/1336/25
Суддя: Коротич І. А.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №601/1336/25
Провадження № 2-а/601/127/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець адміністративну справу за позовом Назаренко Яни Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 737 від 26 квітня 2025 року,-

встановив:

Назаренко Я.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від № 737 від 26 квітня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

У поданій заяві позивач посилається на те, що 26.04.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Зокрема, зазначав, що він який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.05.2025 ТВО Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 була винесена оскаржувана постанова № 737 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з тим, що за допомогою поштового зв`язку йому направлявся рекомендований лист з повідомленням, який містив у собі повістку N°2363911 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.03.2025 для уточнення облікових даних. Оскільки поштове відправлення повернулося до відповідача з поміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, а він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 i не надав підтверджуючих документів, що засвідчували б поважність неприбуття у визначений строк. Тим самим, на думку відповідача, він порушив правила військового обліку, а тому на нього наклали штраф у сумі 17000,00грн.

Згідно роздруківки з додатку «Резерв+», дані ним уточнені вчасно. Він добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на розгляд справи, однак розгляду справи не було, йому вручили вже готову постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 KУпAП, у зв`язку з тим, що позивач, начебто не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до повістки.

Він вчасно оновлював свої дані у відповідача, та вказав свою адресу проживання в АДРЕСА_1 , однак повістка була відправлена в АДРЕСА_2 . Працівники пошти його не повідомляли про наявність листа з ІНФОРМАЦІЯ_4 , йому про нього відомо не було. Крім того, працівники ТЦК мали можливість оновити дані через електронну взаємодію з відповідними державними реєстрами та базами даних. Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки розглянута необ`єктивно з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи. Посилаючись на вказане, просив позов задовольнити та скасувати постанову № 737 від 26.05.2025 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в розмірі 17 000 гривень, а провадження в справі закрити, стягнути судові витрати.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 05.05.2025 відкрито провадження в справі.

Не погоджуючись із поданим позовом, представник відповідача подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність.

Зокрема, в обґрунтування своїх заперечень представник відповідача вказував, що позивачу як військовозобов`язаному з метою уточнення адреси місця проживання було направлено поштову повістку N°2363911 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.03.2025 , однак у вказаний час позивач не з`явився. Лист повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Позивач на вказану дату в ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився та не повідомив причини свого неприбуття, чим вчинив порушення вимог абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» й відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважає, що відповідачем правомірно було винесено у відношенні позивача відповідну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП й відповідно підстави для її скасування відсутні.

В судове засідання сторони не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що постановою № 737 від 26.05.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув 07.03.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці N°2363911 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.03.2025. Поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. На визначену дату та час ОСОБА_1 не прибув, та будь-яких підтверджуючих документів, що посвідчували поважність неприбуття у визначений строк не надав, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 07.12.2016, № 921(зі змінами) та від 30.12.2022 №1487. Вимоги п.7 ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закон України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, порушення Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2024 «Про загальну мобілізацію», Указів Президента №342/2022 від 17.05.2022 «Про продовження мобілізації», яка неодноразово продовжувалася, останній раз, згідно оскаржуваної постанови, Указом Президента №470/2024 від 23.07.2024 « Про продовження мобілізації», продовжено з 12 серпня 2024 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб, що виразилося у не оновленні своїх військово - облікових даних. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Повістка № 2363911 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.03.2025 на 09:00 годину видана на ім`я ОСОБА_1 на адресу проживання - АДРЕСА_1 , для проходження медичного огляду.

Згідно відомостей наданих позивачем та які містяться у військово-обліковому документі додатку «Резерв +» дані уточнено вчасно 01.05.2025, зазначено номер його телефону. Вказано при уточненні даних своє нове місце проживання в АДРЕСА_3 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 26.12.2022 № 2022/002333459, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З трекінгу Укрпошти вбачається, що поштове відправлення № 157, яким надсилалася ОСОБА_1 повістка ТЦК з викликом на 07.03.2024 на 09:00 годину, було прийнято поштою у м. Почаїв 20.02.2025, 13.11.2024 прибуло до відділення 47060, с. Ридомиль Україна, 25.02.2025, 01.03.2025 зазначено про повернення відправнику з відміткою «Відсутність адресата за вказаною адресою», 03.03.2025 вручено відправнику м. Почаїв.

Так, відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому, відповідно ч.1,2ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідност.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото-і кінозйомки,відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису),які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху,безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів,актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зокрема, відповідно ч.3ст.210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - передбачено стягнення у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію»,Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Зокрема, згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Частиною ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка від 18.02.2025 йому не вручалась та він не знав про її існування, оскільки перебував за іншим місцем проживання в м. Тернопіль, дані його уточнено вчасно.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до РТЦК.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Зокрема, відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного(міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день про ставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день про ставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день про ставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день про ставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що повістка № 2363911 від 18.02.2025 направлялася ОСОБА_1 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 07.03.2025 року на 09:00 годину була направлення на повідомлену позивачем адресу: с. Ридомиль, Кременецького району, Тернопільської області. Дана повістка направлялася рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повернулася на адресу відправника із зазначенням причин невручення «як адресат відсутній за вказаною адресою». На конверті наявний штамп датований 01.03.2025.

При цьому, з наданого представником відповідача рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається індивідуальний трек номер поштового відправлення, за допомогою якого не можливо відслідкувати чи належним чином працівник поштового відділення здійснював оповіщення позивача про наявність для нього повістки від ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначено, що 03.03.2025 конверт повертається на адресу відправника із зазначенням причин невручення «як адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, як вказував ОСОБА_1 у позові, останній уточнив у ІНФОРМАЦІЯ_6 облікові дані вчасно, проживає за іншою адресою. У постанові вказано, що він порушив вимоги законодавства про мобілізацію, оскільки не прибув за викликом в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак з наданих позивачем доказів встановлено, що дані ним оновлено вчасно. З якої підстави позивача викликали до ІНФОРМАЦІЯ_3 в постанові не зазначено. Не вказано, які військово-облікові данні вчасно не оновив позивач, однак, стверджується, що позивач вчинив правопорушення, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до Кременецького ТЦК на 09 годину 00 хвилин 07.03.2025 та наявності у нього не оновлених облікових даних. За вказаних обставин, в його діях не вбачається вини як у формі умислу так і у формі необережності, не зазначено, які військово-облікові данні вчасно не оновив позивач.

А тому суд відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано Договір № 148 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 01.05.2025 року; де зазначено вид послуг які надаються позивачу, квитанція про оплату витрат на правову допомогу в сумі 10000 гривень.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані стороною позивача письмові докази, а також те, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, суд вважає вказані понесені витрати у розмірі 10 000.00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та крім того включають також послуги по подання позову, інформування клієнта про стан розгляду справи, канцелярські витрати, отримання рішення суду, що на переконання суду не відноситься до наданих послуг по оскарженню ухваленої відповідачем постанови, а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000.00 грн.

У тому числі, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень сплачений позивачем судовий збір у розмірі 484.48 грн., відповідно до приписів ст. 139 КАС.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 737 від 26 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 484 гривень 48 копійок судового збору та 3000 гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий: І. А. Коротич