Справа № 160/7108/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2025 рокуСправа №160/7108/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицька І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- виконати рішення суду по справі №160/2925/24 від 04.01.2024 року про перерахунок пенсії, про що надати суду звіт про його виконання;
- перерахувати ОСОБА_1 за рішенням суду пенсію по справі №160/2925/24 від 01.04.2024 року та, з застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту звернення із заявою до Пенсійного фонду від 14.08.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно було зменшено коефіцієнт страхового стажу та пенсійні виплати здійснювались не у належному розмірі. Не погодившись із такими діями, позивачка звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом. Рішенням суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового та страхового стажу позивачки відповідні періоди роботи та провести індексацію пенсії. Позивачка зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявами про перерахунок пенсії на підставі зазначеного рішення суду та з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». У відповідь відповідачем повідомлено про вжиття заходів з виконання рішення суду. Станом на день звернення позивачки до суду з даним позовом рішення суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 залишається невиконаним. Зазначене стало підставою для звернення позивачки до суду з цією позовною заявою.
Разом із позовною заявою позивачкою подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом.
Ухвалою суду від 10.03.2025 року заяву позивачки про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом задоволено, поновлено позивачці строк звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.
Цією ж ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для надання відзиву на позовну заяву.
Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що для виконання рішення суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 в програмному комплексі ППВП по пенсійній справі позивачки необхідно отримання дозволу на макетну обробку ЕПС/ОР, після чого пенсійна справа буде відпрацьована. Крім того, наголошував, що зобов`язання з надання звіту на підтвердження виконання рішення суду передбачено у порядку ст. ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Щодо перерахунку пенсії позивачки із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідач зазначив, що підстави відсутні, з огляду на те, що позивачка не працювала під землею. Разом з тим, представник відповідача зауважив на дискреційних повноваженнях органів Пенсійного фонду України у питаннях призначення та перерахунку пенсії. З огляду на викладене, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 21.09.1998 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) з 22.01.2004 року.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було зараховано до Списку №1 період перебування позивачки на інвалідності з 05.03.1999 року по 31.12.2003 року.
Не погодившись із такими діями, позивачка звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в не проведенні індексації з березня 2023 року відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до Списку №1 період знаходження на пенсії по інвалідності з 05.03.1999 року по 31.12.2003 року починаючи з дати припинення зарахування (березень 2003 рік);
- провести перерахунок пенсії та виплатити недоплачену суму.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 адміністративний позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виключення періоду перебування ОСОБА_1 на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 05.03.1999 року по 31.12.2003 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 05.03.1999 року по 31.12.2003 року, починаючи з дати припинення такого зарахування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із урахуванням включення до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 періоду перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 05.03.1999 року по 31.12.2003 року, починаючи з дати припинення такого зарахування, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2023 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату її пенсії, починаючи з 01.03.2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.09.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 набрало законної сили 26.09.2024 року та перебуває на виконання у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

14.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії за рішенням суду з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки вона більше ніж 7 років 6 місяців працювала на Новокриворізькому гірничо-збагачувальному комбінаті за професією, віднесеною до Списку №1.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про розгляд звернення» від 12.09.2024 року №50760-36083/Х-01/8-0400/24 позивачці було повідомлено про подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 та можливість повернення до розгляду питання виконання рішення суду за результатом апеляційного оскарження. Крім того, зазначено, що на працівників, зайнятих у виробництвах збагачення та агломерації руд і нерудних копалин, дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не поширюється.

30.09.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок її пенсії за рішенням суду з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про розгляд звернення» від 25.10.2024 року №58079-42617/Х-01/8-0400/24 позивачці було повідомлено про вжиття заходів з виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24.

27.02.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок її пенсії за рішенням суду з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в якій, зокрема, просила повідомити причини невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24.

Відповіді відповідача за результатом розгляду зазначеної заяви позивачки матеріали справи не містять.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 та нездійснення перерахунку пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивачка звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку пенсії позивачки з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Загальні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148 від 03.10.2017 року (далі Закон №2148) внесено зміни до Закону №1058, зокрема, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1058 викладено у такій редакції: «Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон №345) встановлено, що дія останнього поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно ст. 8 Закону №345 (у редакції чинній з 11.10.2017 року) визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 11.10.2017 року особам, пенсія яким призначена за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які відпрацювали саме на підземних роботах, зокрема, не менш як 7,5 років для жінок та на яких розповсюджується дія Закону №345, мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 21.07.1976 року остання:

- 29.07.1986 року прийнята на збагачувальну фабрику №1 машиністом грейфеного крану 4 розряду на підставі розпорядження №57 від 01.08.1985 року (запис №7);

- 30.04.1990 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР згідно розпорядження №18 від 16.05.1990 року (запис №9);

- 25.12.1990 року прийнята в агломераційний цех машиністом конвеєра 1 розряду на підставі розпорядження №70 від 26.12.1990 року (запис №10);

- 29.05.1991 року переведена в агломераційному цеху машиністом конвеєра 2 розряду на підставі розпорядження №18 від 03.06.1991 року (запис №11);

- 02.03.1992 року переведена в агломераційному цеху №3 машиністом конвеєра 3 розряду на підставі розпорядження №11 від 02.03.1992 року (запис №13);

- 01.10.1998 року переведена в агломераційному цеху №3 дозувальником 3 розряду на підставі розпорядження №2460 від 23.10.1998 року (запис №14);

- 04.03.1999 року переведена в агломераційний цех №2 працівницею виробничих бань на підставі розпорядження №324 від 04.03.1999 року (запис №16).

За результатами атестації робочих місць за умовами праці згідно посад, займаних позивачкою, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Крім того, довідками про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.12.1998 року №5617 та від 22.01.2004 року №99, виданих Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь», також підтверджено зазначені вище періоди роботи позивачки, зазначені у трудовій книжці останньої, повний робочий день та підтверджено право позивачки на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Верховний Суд у постановах від 20.11.2018 року у справі №345/4616/16, від 06.02.2019 року у справі №345/4570/16-а, від 05.12.2019 року у справі №345/4462/16-а, від 11.07.2019 року у справі №345/3954/16-а дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах. При цьому, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зайнятості позивачки повний робочий день на підземних роботах.

Відтак, суд відхиляє посилання позивачки у позовній заяві на те, що розмір її пенсії повинен бути обрахований з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» через наявність у неї необхідного пільгового стажу для такого обчислення, оскільки лише у разі якщо особа, на яку розповсюджується дія Закону №345, та пенсія якій призначена за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відпрацювала саме на підземних роботах, зокрема, не менш як 7,5 років для жінок, то розмір її пенсії обчислюється виходячи з положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1058 та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Таким чином, оскільки відомості, наведені у трудовій книжці позивача та в уточнюючих довідках не підтверджують факту того, що позивачка працювала повний робочий день саме на підземних роботах, що є неодмінною умовою для обчислення її пенсії із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд приходить до висновку, що пенсійним органом правомірно не було здійснено позивачеві обчислення розміру пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а відповідно, позовні вимоги в зазначеній частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, за ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладається на кожну сторону, тобто, у даному випадку, на позивача.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність нездійснення відповідачем перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з урахуванням положень чинного пенсійного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, та встановлених судом обставин у справі.

Щодо позовних вимог в частині виконання рішення суду у справі №160/2925/24 від 04.01.2024 року про перерахунок пенсії та надання суду звіту про його виконання, суд зазначає, наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах третій п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Суд виходить з того, що обов`язковому виконанню підлягають судові рішення, що набрали законної сили. Отже, після набрання рішенням суду на користь позивача воно підлягатиме виконанню.

З матеріалів справи встановлено, та підтверджено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про розгляд звернення» від 25.10.2024 року №58079-42617/Х-01/8-0400/24 вжиття відповідачем заходів з виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24.

Відтак, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 перебуває на виконанні у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що у випадку невиконання рішення суду, яке набрало законної сили позивач має право подати до суду заяву у порядку ст. 382 КАС України. Крім того, позивач має право звернутись до органів Державної виконавчої служби або приватного виконавця з питання примусового виконання рішення суду. Однак, доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять.

Положеннями статті 382 КАС України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду. Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання (ч. 6 ст. 382 КАС України).

З аналізу наведених положень КАС України вбачається, що суд наділений правом під час ухвалення рішення у справі встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можлива, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади.

Суд також наголошує на тому, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише порушені права позивача.

У постанові від 16.07.2020 року у справі №826/13664/18 Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої відсутність порушених прав та інтересів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, адже завданням адміністративного судочинства є саме ефективний захист та відновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів особи, чого неможливо досягти без підтвердження (доведення) реальних фактів порушення прав, свобод чи інтересів позивача, або осіб в інтересах яких він звертається з позовом до суду.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для зобов`язання відповідача окремим рішенням суду виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24, оскільки останнє є обов`язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.

Разом із цим, матеріалами справи підтверджено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №160/2925/24 перебуває на виконанні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, останній у виконанні рішення суду позивачу не відмовляв та повідомив про вжиття заходів щодо його виконання, а позивач, у свою чергу, не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що рішення суду не буде виконуватись.

Отже, з огляду на відсутність порушеного права позивачки у зазначеній частині позовних вимог, суд не вбачає підстав для задоволення останніх.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовної заяви.

З урахуванням відмови у задоволенні позовної заяви, розподіл судових витрат зі сплати судового збору між сторонами справи не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241, 243-246, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька