Справа № 240/3099/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/3099/25

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу в електронній формі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення зниклого безвісти ІНФОРМАЦІЯ_13 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 законному представнику неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення зниклого безвісти ІНФОРМАЦІЯ_13 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 законному представнику неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що батько її дітей ОСОБА_2 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_13 при виконанні бойового завдання поблизу н.п. Макіївка Луганської області. З метою виплати грошового забезпечення ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, вона звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із відповідною заявою. За результатами розгляду вказаної заяви, Військовою частиною НОМЕР_2 надано листа від 05.10.2024, відповідно до якого станом на 04.10.2024 громадянка ОСОБА_5 із заявою щодо виплати грошового забезпечення свого чоловіка не зверталась. Окрім цього, вказано, що ксерокопія рішення суду російської федерації від 29.10.2010 не являється правовою підставою вважати, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є розірваним, так як дана інформація не внесена до державного реєстру актів цивільного стану. Також, оскільки старший солдат ОСОБА_2 має дружину, у Військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для призначення грошового забезпечення належного старшому солдату ОСОБА_2 іншим членам його родини. Зважаючи на вказану відповідь, до Військової частини НОМЕР_1 було подано повторну заяву, в якій вказувалося, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є законним представником малолітніх дітей ОСОБА_2 , внаслідок чого до їх повноліття грошове забезпечення ОСОБА_2 повинно нараховуватися за відповідною заявою саме їй. При цьому, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був розірваний рішенням мирового судді судової ділянки №4 міллеровського району ростовської області від 29.10.2010, документом що підтверджує розірвання шлюбу є вказане рішення, а момент розірвання - винесення вказаного судового рішення, внаслідок чого у ОСОБА_2 відсутня дружина, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 уповноважена на отримання грошового забезпечення. У відповідь на вказану заяву, листом від 30.01.2025 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що у військової частини наявний повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, який був надісланий 11.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дійсного сімейного стану солдата ОСОБА_2 , і де зазначено, що він одружений на громадянці ОСОБА_6 і у реєстрі відсутня інформація про розірвання шлюбу згідно рішення суду, яке нею додавалось. Отже, першочергове право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти має дружина і лише у разі її відсутності згідно черговості наступний член родини. Поділ вищезазначеної виплати частинами між членами родини законодавством на теперішній час не передбачено. Будучи незгодною з такою відмовою, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року електронну позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову зазначив, що відповідно до абзацу першого пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, зокрема виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині, а в разі її відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з ним, або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Першочергове право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти до 31.01.2025 мала дружина і лише у разі її відсутності згідно черговості інша вказана в Порядку особа.

Згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_2 одружений з громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на 01.03.2025 громадянка ОСОБА_5 із заявою щодо виплати грошового забезпечення свого чоловіка не зверталась.

Додатково відповідач інформує, що ксерокопія рішення суду російської федерації від 29.10.2010 не являється правовою підставою вважати, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є розірваним, так як дана інформація не внесена до державного реєстру актів цивільного стану. Також, це підтверджується повним витягом від 08.01.2025 (о 10:04:45 годин) з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 з громадянкою ОСОБА_7 на 3-х аркушах, який був надісланий супроводжувальним листом №2200161 від 10.01.2025 року (вх.№2482 від 10.02.2025р.) з ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу Військової частини НОМЕР_1 .

Більш того відповідач звертає увагу суду, що згідно зі статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (Засади державної реєстрації актів цивільного стану): « 1. Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". 2. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України, Закону України "Про адміністративну процедуру" та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Так, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесена інформація про шлюб безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 з ОСОБА_6 , а про розірвання інформація не внесена. Отже прав на виплату грошового забезпечення солдата ОСОБА_2 мала виключно його офіційна дружина.

Отже, на підставі викладеного, оскільки старший солдат ОСОБА_2 має дружину - ОСОБА_6 , офіційно зареєстровану в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, у Військової частини НОМЕР_1 були відсутні правові підстави для призначення грошового забезпечення належного старшому солдату ОСОБА_2 будь яким іншим особам.

Грошове забезпечення належне солдату ОСОБА_2 до 31.01.2025 було задепоновано та воно буде виплачене особисто солдату ОСОБА_2 у разі повернення його з полону або появи відомостей про його місце перебування.

У разі загибелі (смерті) солдата ОСОБА_2 , оголошення судом - померлим, належні та не виплачені суми грошового забезпечення включаються до складу спадщини та виплачуються спадкоємцям. Враховуючи все вищезазначене, відповідач вважає, що законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Також відповідач зазначає, що на даний час у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 8 жовтня 2024 року № 3995-ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», військовою частиною НОМЕР_1 проводяться заходи реалізації цього Закону.

Виплата грошового забезпечення належного солдату ОСОБА_2 з 01.02.2025 буде призначена та виплачена позивачці ОСОБА_1 як законному представнику з урахуванням зазначених змін з 01.02.2025 у процентному співвідношенні, яке ділиться між всіма членами сім`ї солдата ОСОБА_2 , які зазначені у повних витягах: 50 процентів грошового забезпечення зниклого безвісти ділиться між родичами першої черги - дружиною, дітьми, батьками зниклого безвісти в рівних частках. Згідно з поданим пакетом документів частина грошового забезпечення належного солдату ОСОБА_2 кожного члена родини буде призначатися на виплачуватися на вказаний ними рахунок у їх заявах.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка надала до суду відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2024 № 109 старшого солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Згідно із витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2024 № 417 про результати службового розслідування щодо зниклих безвісті військовослужбовців вирішено вважати, що під час виконання бойового завдання в районі н.п. Макіївка Сватівського району Луганської області, старший солдат ОСОБА_2 , відбиваючи напад ворога та в результаті бойових дій зник безвісті.

23.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу ОСОБА_8 було надіслано сповіщення № 3836 про те, що його брат ОСОБА_2 зник безвісті ІНФОРМАЦІЯ_13 при виконання бойового завдання поблизу АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06 червня 2024 року №1043/10/7799 зниклий безвісті ОСОБА_2 має дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Одружений, дружина - ОСОБА_5 .

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 , є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвами про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

Безвісті зниклий ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Підстава внесення даних про батька: заява матері та батька про визнання батьківства.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладено, що сторонами не заперечується.

21.06.2024 позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення військовослужбовця, який безвісті зник, на їх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_11 листом від 21.06.2024 № 1/3671 направив на адресу Військової частини НОМЕР_1 заяву та документи позивачки для прийняття рішення щодо виплати грошового забезпечення.

Військова частина НОМЕР_1 за результатом розгляду вищевказаного листа направила у відповідь листа від 05.10.2024 за № 4759 в якому повідомила, що станом на 04.10.2024 позивачка із заявою щодо виплати грошового забезпечення свого чоловіка не зверталась. Додатково зазначено, що ксерокопія рішення суду російської інформації від 29.10.2010 не є правовою підставою вважати, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є розірваним, так як дана інформація не внесена до державного реєстру актів цивільного стану. Отже, оскільки ОСОБА_2 має дружину, у Військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для призначення грошового забезпечення належного ОСОБА_2 іншим членам його родини.

20.01.2025 позивачка повторно звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою з додатками про нарахування та виплату їй, як законному представнику малолітніх дітей ОСОБА_2 , грошового забезпечення.

22.01.2025 листом за № 444 Військова частина НОМЕР_1 повідомила представнику позивачки, що ОСОБА_2 на випадок своєї загибелі чи на випадок зникнення безвісті особисте розпорядження не складав.

Аналогічну відповідь було надано ІНФОРМАЦІЯ_11 листом від 28.01.2025 № 1/943.

30.01.2025 Військова частина НОМЕР_1 листом за № 616 повідомила представнику позивачки, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо дійсного сімейного стану солдат ОСОБА_2 одружений на громадянці ОСОБА_6 і у реєстрі відсутня інформація про розірвання шлюбу згідно рішення суду. Отже, першочергове право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісті має дружина і лише у разі її відсутності згідно черговості наступний член родини. Поділ вищезазначеної виплати частинами між членами родини законодавством на теперішній час не передбачено.

Додатково в листі повідомлено, що з 01.02.2025 набирають чинності норми законодавства щодо виплати грошового забезпечення зниклих безвісті військовослужбовців в такому порядку та розмірі: 50 % грошового забезпечення розподіляються рівними частками між представниками першої черги: дружиною (чоловіком); законним представникам неповнолітніх дітей; дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства або їхнім законним представникам; батькам військових (крім тих, що отримують від нього аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав). Отже, з 01.02.2025 мати спільних дітей військовослужбовця та інші представники першої черги мають право подати новий пакет документів через ІНФОРМАЦІЯ_4 для призначення та виплати частки грошового забезпечення належного солдату ОСОБА_2 в розмірах відповідно до нового порядку виплати членам сім`ї зниклих безвісті.

Вважаючи відмову відповідача щодо виплати грошового забезпечення протиправною, позивачка звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі

Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 розділу XXVIIІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 15.03.2022 № 200, визначено, що військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим у нейтральних державах або безвісно відсутнім (зниклим безвісти) виплата грошового забезпечення здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 Порядку № 884, цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до вимог пунктів 5, 6 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Отже, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

За змістом абз. 1 п. 7 Порядку №884 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Отже, аналіз процитованих норм абз. 3 - 4 частини шостої статті 9 Закону № 2011-XII та п.7 Порядку № 884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.

Суд наголошує, що виплата грошового забезпечення законним представникам неповнолітніх дітей (в даному випадку позивачці, яка є матер`ю його неповнолітніх дітей, проте не є дружиною) зниклого безвісті військовослужбовця здійснюється за умови відсутності у військовослужбовця дружини (чоловіка), оскільки саме така особа має першочергове право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Як убачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, дата формування 08.01.2025 о 10:04:45 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , 15 березня 2000 року уклав шлюб з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 11, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області.

Суд не приймає посилання позивачки на копію рішення суду російської федерації від 29.10.2010 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі - Закон України № 2398-VI) встановлено, що цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням та припиненням їхньої дії, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 2 Закону України № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Аналогічні норми містяться в статті 49 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої, другої статті 3 Закону України № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України, Закону України "Про адміністративну процедуру" та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, поновлення та припинення дії адміністративних актів у сфері державної реєстрації актів цивільного стану регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частинами першою, четвертою статтею 6 Закону України № 2398-VI встановлено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, їх поновлюють та припиняють їхню дію; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Суд зазначає, що позивачкою не спростовано наявність у ОСОБА_2 офіційної дружини ОСОБА_5 .

Суд повторно наголошує, що виплата грошового забезпечення законним представникам неповнолітніх дітей (в даному випадку позивачці, як матері неповнолітніх дітей) зниклого безвісті військовослужбовця здійснюється за умови відсутності у військовослужбовця дружини (чоловіка), оскільки саме така особа має першочергове право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Отже, станом на виникнення спірних правовідносин (з моменту визнання безвісті зниклим та на час звернення до суду з позовом), офіційною дружиною ОСОБА_2 є ОСОБА_6 , яка має першочергове право на виплату грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця.

Відтак, враховуючи вимоги чинного законодавства в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно на час подання заяви позивачкою (21.06.2024 та 22.01.2025) відмовлено їй у виплаті грошового забезпечення зниклого безвісті ОСОБА_2 .

15.04.2025 року постановою Кабінету Міністрів України № 449 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти».

Відповідно до п. 6 Порядку, в редакції Постанови КМ №449 від 15.04.2025 - застосовується з 1 лютого 2025 року, виплата грошового забезпечення здійснюється:

особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями;

у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені);

у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.

У разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове забезпечення визначеним особам та військовослужбовцям:

- виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців,

- захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;

- включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть.

Міноборони, зокрема територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію про осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, у зв`язку із змінами норм чинного законодавства, з 01 лютого 2025 року правом на отримання грошового забезпечення рівними частками, у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону: дружина (чоловік), законні представники малолітніх (неповнолітніх) дітей, тощо.

В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачем видано наказ від 12.03.2025 №176 «Про виплату грошового забезпечення (в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення) сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця» ОСОБА_2 .

Пунктом 1 цього Наказу встановлено виплачувати з 01 лютого 2025 року грошове забезпечення та інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення (але не більше ніж до дня виключення військовослужбовці із списків особового складу військової частини, визнання в установленому законом порядку безвісно відсутнім чи померлим або встановлення інших фактів, що впливають на встановлені виплати грошового забезпечення) членам сімей військовослужбовців за їх заявами у загальній частці, яка не більше 50% (для першої черги) або не більше 20% (для другої черги - у разі відсутності представників з першої черги) грошового забезпечення, а іншу частину, не менше 50% або не менше 80% належного та неотриманого військовослужбовцем, депонувати зазначеному військовослужбовцю.

Пункт 1.2 цього Наказу передбачає, що: «Належні та неотримані виплати старшому солдату ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , колишнього механіка-водія 2 відділення спеціального призначення 1 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісті ІНФОРМАЦІЯ_13 в АДРЕСА_1 , на підставі розгляду заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , законного представника малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та батьків зниклого безвісти старшого солдата ОСОБА_2 , здійснювати на користь його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , законному представнику ОСОБА_1 на зазначений нею розрахунковий рахунок у розмірі 20%, здійснювати його батьку ОСОБА_11 , на зазначений ним розрахунковий рахунок у розмірі 10%, здійснювати його матері ОСОБА_12 , на зазначений нею розрахунковий рахунок у розмірі 10%, а іншу частину у розмірі 60% депонувати на рахунках військової частини зниклому безвісти старшому солдату ОСОБА_2 ».

Отже, у зв`язку із внесенням змін до Порядку № 884 позивачка, як законний представник малолітніх дітей, набула право на отримання належних сум і вищенаведеним наказом її право було реалізовано.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 13 травня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова