Справа № 640/13797/19
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МАСС ТРАНС до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю МАСС ТРАНС до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у місті Києві від 15.04.2019 №2, №2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2019 відкрито провадження по справі і призначено розгляд справи без виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 прийнято до провадження справу та призначено розгляд справи без виклику учасників справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 замінено відповідача, Головне управління ДФС у місті Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

В обґрунтування позовних вимог позивача у позовній заяві зазначав, що не погоджується із прийняттям оскаржуваних податкових повідомлень рішень та просить суд їх скасувати. Позивач вказав, що висновки відповідача викладені в акті перевірки та прийняті на підставі акту податкові повідомлення-рішення про порушення норм Податкового кодексу України є необґрунтованими, та такими що суперечать нормам податкового законодавства, так як відповідачем не враховані наявні у товариства первинні документи, якими спростовуються викладені у акті порушення. Позивач зазначив, що на час виникнення договірних відносин, директор ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» Пилипчук О.М. вів переговори щодо комерційних питань, свідомо підписував рахунки, згідно яких здійснювалась оплата на банківський рахунок ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС», виписувались акти виконаних робіт, та податкові накладні, а фактичне отримання позивачем транспортно-експедиційних послуг від ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» підтверджується первинними документами наданими на перевірку та для суду. Окрім того, як вказав позивач, будь-які відомості про наявність вироку суду в кримінальному провадженні №0000017 від 24.01.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 27, ч. 3 ст.212. ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, щодо директора ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» Пилипчука О.М. -відсутні.

09.10.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Як вказав відповідач, в ході проведення перевірки, відповідно до наданих первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, встановлено взаємовідносини між ТОВ «МАСС ТРАНС» та контрагентом - постачальником ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» (код 40207026) за квітень, травень 2016 року на загальну суму 250 978,02 гривень. Поряд з цим, співробітниками ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві в ході проведення комплексу заходів щодо відпрацювання ризикових платників податків встановлено місцезнаходження та опитано гр. ОСОБА_1 , (РНОКПГІ НОМЕР_1 ), який з 26.02.2016 по теперішній чає значиться директором ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» (код 40207026, перебуває на податковому обліку в ДНІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві), який у своїх поясненнях зазначив, що непричетний до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства. Поряд з цим, в ході перевірки встановлено, що згідно до АІС «Податковий блок» податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманою з них, за 1 півріччя 2016 року до органів ДФС не подано, в зв`язку з чим неможливо встановити штатну чисельність працівників на підприємстві; відсутня інформація щодо наявності основних фондів та виробничих потужностей на ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС». Крім того, ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» не подано до органів ДФС звіт суб`єкта малою підприємництва, декларацію з податку на прибуток з додатками за 2016 рік. Остання звітність з податку на додану вартість подана за червень 2016 року, а з липня 2016 року підприємство не звітує до органів ДФС взагалі та Свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано 09.08.2017 (ненадання декларацій протягом року). Також, представник відповідача вказав, що проведеним аналізом ланцюга задекларованого ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» встановлено, що підприємство не придбавало транспортно-експедиційні послуги по організації перевезення вантажу та не залучало третіх осіб для надання послуг. Також, на ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» відсутні працівники, що свідчить про неможливість фактично надавати вищезазначені послуги та до перевірки надані первинні документи, які підписані від імені Виконавця - директором ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» Пилипчуком О.М., однак отримано пояснення, яким підтверджено факт не причетності до діяльності підприємства Пилипчука О.M., в зв`язку з чим, як вказав відповідач, документи не вважаються первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів, що передбачені чинним законодавством, що свідчить про неможливість ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» надавати послуги, на адресу ТОВ «МАСС ТРАНС».

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

У період з 15.03.2019 по 19.03.2019 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МАСС ТРАНС» з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинам з ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» за квітень, травень 2016 року, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та за 2016 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств, за результатами якої складено акт від 26.03.2019 №216/26-15-14-02-01/39262419 (а.с.137-155 т.1).

Так, в ході перевірки встановлено порушення ТОВ «МАСС ТРАНС»:

-підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, пункту 5 та пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 »Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, в результаті чого занижено податок па прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну всього у сумі 45176 гривень, в тому числі: за 2016 рік на суму 45176 гривень.

-п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 42785 гривень, у тому числі по періодах: -за квітень 2016 у сумі 14818 гривень; -за травень 2016 у сумі 27967 гривень.

15 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у м.Києві прийнято податкові повідомлення рішення:

-№2, яким визначено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 42785,00грн та нараховано штрафні(фінвансові) санкції у розмірі 10696,00грн(а.с.39-40 т.1);

-№2, яким визначено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 45176,00 грн та нараховано штрафні(фінвансові) санкції у розмірі 11 294,00грн(а.с.41 т.1).

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до положень п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень п. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України, 75.1.2. документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно п. п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п.180.1 ст.180 ПК України, платником податку на додану вартість є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПКУ, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні даних податкового обліку, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Як встановлено в ході проведення перевірки та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» та ТОВ «Масс Транс» укладено договір про надання послуг по організації перевезення вантажу №35/16-2 від 09.03.2016 року, згідно п.1.1. якого виконавець від свого імені та за рахунок замовника зобов`язаний виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу Замовника автомобільним транспортом у міському, приміському й міжміському сполученні(а.с.166-170 т.1)

На підтвердження реальності вказаного договору позивачем надано до суду та до перевірки, зокрема, копії вказаного договору, акти наданих послуг, рахунки на оплату, бухгалтерська виписка.

У ході перевірки контролюючим органом встановлено наступне:

«Співробітниками ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві в ході проведения комплексу заходів щодо відпрацювання ризикових платників податків встановлено місцезнаходження та опитано гр. ОСОБА_1 (РНОКПГІ НОМЕР_1 ), який з 26.02.2016 по теперішній чає значиться директором ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» (код 40207026, перебуває на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві), який у своїх поясненнях зазначив, що непричетний до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства.

П`ятим СВ РКП слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 24.01.2018, за ознаками кримінальних порушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, незаконно використовуючи реквізити ТОВ «Люкс Консорінс» (код 40207026) та інших СГ з метою ставного формування податкового кредиту з ПДВ та завищенню валових витрат реально підприємствам - вигодонабувачам, вчинили пособництво службовим особам таких підприємств в ухиленні від сплати податків.

Проведеним оглядом податкових накладних ТОВ «Люкс Консорінс» та інших СГ досудовим розслідуванням було встановлене пересортування номенклатури придбаного та реалізованого товару (робіт, послуг), а також те, що в даних підприємствах відсутні виробничі обладнання, наймані працівники, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складське та офісне приміщення, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності: підприємств та Інших основних фондів у тому числі орендованих. Протягом періоду діяльності вищезазначених підприємств відсутня затратна частина на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв`язку, оплату за користування мережею Інтернет, оплату логістичних послуг та інші витрати необхідні ведення фінансово-господарської діяльності суб`єктами господарювання, характерні для реального сектору економіки.

В ході проведення перевірки ТОВ «МАСС ТРАНС» при взаємовідносинах з контрагентом постачальником ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» було враховано наступне:

ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у ієні з 30.12.2015. Вид діяльності за КВЕД - 46.90-неспеціалізована оптова торгівля.

Директор/ Головний бухгалтер з 30.12.2015 по 25.02.2016 ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ); з 26.02.2016 по теперішній час ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Згідно до АІС «Податковий блок» податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них, за 1 півріччя 2016 року до органів не подано, в зв`язку з чим неможливо встановити штатну чисельність працівників на підприємстві. Відсутня інформація щодо наявності основних фондів та виробничих потужностей на ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС».

Крім того, ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» не подано до органів ДФС звіт суб`єкта малого підприємництва, декларацію з податку на прибуток з додатками за 2016 рік. Остання звітність з податку на додану вартість подана за червень 2016 року, а з липня 2016 року підприємство не звітує до органів ДФС взагалі. Свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано 09.08.2017 (ненадання деклаарацій протягом року).

Відповідно до ІС «Суб`єкти фіктивного підприємництва» підсистеми «Реєстр облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва» наявна інформація та пояснення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який з 26.02.2016 по дату складання акта перевірки значиться директором ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» (код 40207026) та зазначив, що непричетний до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Проведеним аналізом ланцюга задекларованого ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» встановлено, що підприємство не придбавало транспортно-експедиційні послуги по організації перевезенню вантажу та не залучало третіх осіб для надання послуг.

На ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» відсутні працівники, що свідчить про неможливість фактично надавати вищезазначені послуги.

Також, до перевірки надані первинні документи, які підписані від імені Виконавця директором ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» Пилипчуком О.М., однак отримано пояснення, якими підтверджено факт не причетності до діяльності підприємства ОСОБА_1 , в зв`язку з чим документи не вважаються первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів, що передбачені чинним законодавством.».

Так, суд враховує, що в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 , директора ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС», підпис якого міститься на наданих до суду та до перевірки первинних документів, згідно яких свідок ОСОБА_1 у протоколі допиту свідка від 02.05.2018 (кримінальне провадження №0000053 від 14.03.2018) вказав, що підприємство ТОВ «ЛЮКС КОНСОРІС» він зареєстрував на прохання давнього знайомого та приміщення для вказаного підприємства не орендував, працівників не наймав, жодних документів не підписував(а.с.241-244).

Суд встановив, що вирок у вказаній кримінальній справі відсутній, докази іншого до суду надано не було.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність вироку у кримінальному провадженні не звільняє суд, який розглядає адміністративну справу, від обов`язку перевірити та надати належну оцінку повідомленим контролюючим органом фактичним обставинам, що ставлять під сумнів реальний характер господарських операцій, тому що такі обставини входять до предмета доказування в адміністративній справі з відповідним предметом адміністративного позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.07.2022 у справі №808/9004/15.

У вказаній постанові Суд також зазначив, що про необґрунтованість податкової вигоди платника податків можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставини, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Верховний Суду у постанові від 05.03.2020 у справі № 826/9368/15 вказав про таке.

« п.17. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

п.18. Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій"

Отже, платник податків під час вибору контрагента та укладення з ним договорів має керуватись належною обачністю, адже від цього залежить подальше фактичне виконання договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування податкового кредиту з податку на додану вартість (див. постанову Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 823/530/15).

Однак, встановлені під час розгляду обставини справи свідчать про недотримання позивачем принципу належної обачності при виборі контрагентів за господарськими операціями.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.04.2023 по справі № 640/9485/19 усталеною є практика Верховного Суду, яка, якщо її систематизувати, полягає в тому, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання, ні помилки в оформленні первинних документів самі по собі не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Підсумовуючи все вищевикладене, враховуючи обсяг робіт, між позивачем та ТОВ «МАСС ТРАНС», а також беручи до уваги загальний обсяг задекларованих операцій, суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем не надано доказів наявності у контрагентів достатніх трудових та матеріальних ресурсів, тощо, необхідних для здійснення господарської діяльності взагалі та, зокрема, для виконання спірних господарських операцій.

Встановлені під час розгляду обставини, в сукупності свідчать про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «МАСС ТРАНС».

Як підсумок, зазначене позбавляє первинні документи позивача юридичної значимості для цілей формування податного кредиту та витрат, а позивача - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

При цьому суд відхиляє доводи позивача, що надані первинні документи є належним чином оформленими і давали підстави на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, оскільки при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити також фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 21.02.2023 у справі № 820/4281/18.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові зобов`язання є обґрунтованими, а позов Товариства з обмеженою відповідальністю МАСС ТРАНС до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у місті Києві від 15.04.2019 №2, №2, є безпідставним.

Згідно з вимогами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю МАСС ТРАНС відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.