Справа № 140/1173/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1173/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» (далі ТзОВ «Евоперфект», позивач) звернулось з позовом до Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000362/2 від 05.12.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТзОВ «Евоперфект» та компанією SHANDONG RUIJIE CNC TECNOLOGY GROUP CO. LTD укладено зовнішньоекономічний контракт від 22.11.2023 №1-2211 предметом якого є поставка промислового обладнання.

02.09.2024 компанією SHANDONG RUIJIE CNC TECNOLOGY GROUP CO. LTD була сформована проформа-інвойс №RJG20231123D щодо поставки промислового обладнання, а саме трьох верстатів двох найменувань на суму 30 700,00 дол/США.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту позивач 04.12.2024 подав до Волинської митниці митну декларацію №24UA84U4.

У вказаній декларації митна вартість товару декларантом визначена самостійно за першим методом, за ціною контракту скоректована на суму транспортних витрат в розмірі 3 200,00 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої в митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією пакет документів.

Позивач зазначає, що в процесі митного оформлення товару здійснювався його огляд, результати якого відображені в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, річної поклажі та багажу від 04.12.2024. За результатами огляду товар відповідає відомостям, заявленим в графі 31 МД. Проведено зважування. Порушень не виявлено.

Однак, незважаючи на наданий повний перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості, митницею 05.12.2024 винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000362/2 у зв`язку з не визнання митним органом митної вартості товару за вартістю визначеною декларантом через відсутність у поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари та неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митним органом, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить: товар 1 на рівні 19 880 дол.США/од за МД № UAUA110140/2024/008504 від 29.10.2024.

Позивач вважає, що зауваження митного органу були зроблені без будь-якого аналізу змісту наданих до митного оформлення документів тому просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.56).

У відзиві на позовну заяву від 24.02.2025 представник відповідача проти позову заперечив та у його задоволенні просив відмовити з наступних підстав (а.с.67-134).

Зазначив, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Державної митної служби України від 30.05.2012 року № 651, ст.257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТзОВ «Евоперфект» було подано: МД №24UA84U4 від 04.12.2024 на товар: верстати що працюють з використанням лазерного випромінювання, для різання металів або інших твердих матеріалів і верстати для гравірування (цифр, літер, ліній і т.п.) на різних високоміцних (твердих) матеріалах, нові: Лазерний верстат CO 2 RJ-1390P - тип лазера СО2, рік виготовлення 2024, серійний номер 20241351, потужність лазерної голови 150 Вт, ширина заготовки 900 мм (прохідний тип), довжина заготовки 1300 мм (прохідний тип), можливість регулювання по висоті робочого столу, споживання енергії 1000Вт, точність позиціонування +/- 0,01 мм, формати вхідних файлів PLT, AI, DST, DXF, BMP, сумісне програмне забезпечення Corel Draw AutoCAD Photoshop, без системи охолодження, без хлодагента, призначений для порізки та гравірування деревини, фанери -1шт. Лазерний верстат з ЧПК RJ-3015S 300 Вт - тип оптоволоконний лазер, рік виготовлення 2024, серійні номери 240279, 240280, робоча зона 3000х1500 мм, лазерна головка Auto Focus Raytools, потужність лазера 3000 Вт, реєчна передача (кремальєра) HIWIN, серводвигун 850Вт для осі Y, 850 Вт X Вісь, вісь Z 400 Вт, редуктор моторедуктор, система контролю Cypcut 2000, пристрій регулювання висоти Cypcut, пропорційний клапан SMC, електроніка шнайдер, максимальна швидкість руху 80 м/хв, максимальна швидкість різання 50-60 м/хв, точність позиціонування +/-0,03 мм точність повторного позиціонування +/-0,02 мм, загальна потужність 400В/50Гц/60А, без системи охолодження, без хлодагента, виконує різання та обробку металевих матеріалів завдяки впливу лазерного променя - 2шт. Торг.марка: "немає даних"Виробник: Shandong Ruijie Cnc Technology Group Co., Ltd., CN.

Разом із вищевказаною митною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару були подані документи, визначені в гр.44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 у №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме: пакувальний лист б/н від 16.10.2024; рахунок-проформа № RJG20231123D від 02.09.2024; рахунок-фактура (інвойс) № RJG20231123-1 від 16.10.2024; автотранспортна накладна № 0212/24-5 від 02.12.2024; супровідний документ T1 № 24PL301010NU2ZXDK7 від 02.12.2024; декларація про походження товару № RJG20231123-1 від 16.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № 140092/241011 від 11.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № LV137196/240911 від 11.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 138 від 29.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №1 від 01.09.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 1-2211 від 22.11.2023; договір про надання послуг митного брокера № 07/03 від 07.03.2023; договір (контракт) про перевезення № 29/11/1 від 29.11.2024; інші некласифіковані документи - технічна характеристика від 03.12.2024.

На етапі перевірки правильності визначення митної вартості (п.4.5.10 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок № 631) ввезених позивачем товарів з`ясовано, що митну вартість заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД №24UA84U4 від 04.12.2024.

Так, під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

відповідно довідки від 29.11.2024 № 138 навантажувально-розвантажувальні роботи перевізником не проводились. Водночас, згідно п. 3.2 додаткової угоди № 1 від 01.09.2024 ціна товару включає вартість тари, маркування, митних зборів в країні Продавця та вартість доставки до Хелму. Інформації щодо навантажувально-розвантажувальних робіт та суб`єктів надання таких послуг не надано. Дані витрати не зазначені в гр. 21 ДМВ, що свідчить про їх невключення до митної вартості товару;

відповідно п. 15 Договору-заявки від 29.11.2024 №29/11/1 форма оплати за транспортні послуги безготівковий рахунок по оригіналам документів. Банківських платіжних документів, що стосуються факту надання транспортних послуг не подано до митного оформлення.

Представник відповідача зауважив, що ТзОВ «Евоперфект» при визначенні митної вартості товару не було включено обов`язкових її складових, зокрема, передбачених ч. 10 ст. 58 МК України, витрат на розвантаження-навантаження товару, а тому за вказаних умов визнання такої митної вартості було не можливим.

Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.02.2025 12 рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні надати додаткові документи, однак на вимогу митниці декларантом надано лист-уточнення від 05.12.2024 № 90. Запитуваних митницею документів не надано, листом від 05.12.2024 № 91 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.

Таким чином, декларантом не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості у зв`язку з чим митним органом було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000362/2 від 05.12.2024. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить: товар 1 на рівні 19880 дол.США/од за МД № UAUA110140/2024/008504 від 29.10.2024.

З огляду на наведене вище, представник відповідача вважає прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000362/2 від 05.12.2024 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законним та обґрунтованим.

Крім того, зазначив, що вимога про стягнення витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 11 000,00 грн. до задоволення не підлягає у зв`язку з неспівмірністю зі складністю справи.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Евоперфект» (покупець) та компанією SHANDONG RUIJIE CNC TECNOLOGY GROUP CO. LTD (продавець) 22.11.2023 було укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товару №1-2211 (а.с.24-31).

Відповідно до пункту 1.1. контракту продавець приймає на себе зобов`язання продати промислове обладнання покупцю, а покупець зобов`язується оплачувати та приймати товар в порядку та на умовах визначених контрактом. Умови оплати товару складаються з двох етапів: 1-й етап: попередня оплата в розмірі 30% вартості товару покупцем оплачується а підставі узгодженої сторонами проформи інвойсу; 2-й етап: оплата в розмірі 70% вартості товару покупець оплачує перед відвантаженням товару (п.2.1.). Детальні умови оплати зазначаються та погоджуються сторонами проформою-інвойсом до контракту, а умови поставки в інвойсі (п.2.2.). Поставка продавцем товару здійснюється на умовах правил Інкотермс-2010 FOB Циндао, якщо інші умови не визначені в інвойсах. У вартість товару включається вартість маркування. Вартість тари, палет, навантаження, сертифікату походження товару. (п.2.4.).

Відповідно до п.3.1.-3.2. контракту ціна товару визначається в проформах-інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування, митних зборів в країні продавця. Пунктом 4.1. визначено, що відповідальність за страхування товару покладається на сторону згідно умов та правил Інкотермс-2010, якщо інше не визначено в інвойсі.

Крім того, згідно з додатковою угодою №1 від 01.09.2024 до вищезгаданого зовнішньоекономічного контракту, сторони, зокрема, змінили п.3.2. контракту №1-2211 від 22.11.2023 та виклали його в такій редакції: «ціна товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування, митних зборів в країні продавця. Вартість доставки до Хелму (Польща) включена у вартість товару (а.с.32-33).

Відповідно до проформи-інвойсу від 02.09.2024 компанія SHANDONG RUIJIE CNC TECNOLOGY GROUP CO. LTD поставила покупцю ТзОВ «Евоперфект» товар: верстати що працюють з використанням лазерного випромінювання, для різання металів або інших твердих матеріалів і верстати для гравірування (цифр, літер, ліній і т.п.) на різних високоміцних (твердих) матеріалах, нові: Лазерний верстат CO 2 RJ-1390P - тип лазера СО2, рік виготовлення 2024, серійний номер 20241351, потужність лазерної голови 150 Вт, ширина заготовки 900 мм (прохідний тип), довжина заготовки 1300 мм (прохідний тип), можливість регулювання по висоті робочого столу, споживання енергії 1000Вт, точність позиціонування +/- 0,01 мм, формати вхідних файлів PLT, AI, DST, DXF, BMP, сумісне програмне забезпечення Corel Draw AutoCAD Photoshop, без системи охолодження, без хлодагента, призначений для порізки та гравірування деревини, фанери -1шт. Лазерний верстат з ЧПК RJ-3015S 300 Вт - тип оптоволоконний лазер, рік виготовлення 2024, серійні номери 240279, 240280, робоча зона 3000х1500 мм, лазерна головка Auto Focus Raytools, потужність лазера 3000 Вт, реєчна передача (кремальєра) HIWIN, серводвигун 850Вт для осі Y, 850 Вт X Вісь, вісь Z 400 Вт, редуктор моторедуктор, система контролю Cypcut 2000, пристрій регулювання висоти Cypcut, пропорційний клапан SMC, електроніка шнайдер, максимальна швидкість руху 80 м/хв, максимальна швидкість різання 50-60 м/хв, точність позиціонування +/-0,03 мм точність повторного позиціонування +/-0,02 мм, загальна потужність 400В/50Гц/60А, без системи охолодження, без хлодагента, виконує різання та обробку металевих матеріалів завдяки впливу лазерного променя - 2шт. Торг.марка: "немає даних"Виробник: Shandong Ruijie Cnc Technology Group Co., Ltd., CN. Вартість товару зазначена 30 700,00 дол/США. Умови оплати визначено як 30% передоплата та 70% залишок до доставки (перекази коштів за допомогою трансферу) (а.с.34-35).

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту 04.12.2024 декларантом ТзОВ «Евоперфект» в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано митну декларацію №24UA84U4. До митної декларації додано наступні документи: пакувальний лист б/н від 16.10.2024; рахунок-проформа № RJG20231123D від 02.09.2024; рахунок-фактура (інвойс) № RJG20231123-1 від 16.10.2024; автотранспортна накладна № 0212/24-5 від 02.12.2024; супровідний документ T1 № 24PL301010NU2ZXDK7 від 02.12.2024; декларація про походження товару № RJG20231123-1 від 16.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № 140092/241011 від 11.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № LV137196/240911 від 11.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 138 від 29.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №1 від 01.09.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 1-2211 від 22.11.2023; договір про надання послуг митного брокера № 07/03 від 07.03.2023; договір (контракт) про перевезення № 29/11/1 від 29.11.2024; інші некласифіковані документи - технічна характеристика від 03.12.2024.

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів митницею встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, у зв`язку із чим декларанту було запропоновано надати додаткові документи.

У відповідь на запит відповідача декларант листами від 05.12.2024 №90 ,№91 повідомив, що додаткові документи для підтвердження заявленої вартості надаватися не будуть (а.с.54-55).

05.12.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000362/2 (а.с.14-16).

Як зазначено у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

відповідно довідки від 29.11.2024 № 138 навантажувально-розвантажувальні роботи перевізником не проводились. Водночас, згідно п. 3.2 додаткової угоди № 1 від 01.09.2024 ціна товару включає вартість тари, маркування, митних зборів в країні Продавця та вартість доставки до Хелму. Інформації щодо навантажувально-розвантажувальних робіт та суб`єктів надання таких послуг не надано. Дані витрати не зазначені в гр. 21 ДМВ, що свідчить про їх невключення до митної вартості товару;

відповідно п. 15 Договору-заявки від 29.11.2024 №29/11/1 форма оплати за транспортні послуги безготівковий рахунок по оригіналам документів. Банківських платіжних документів, що стосуються факту надання транспортних послуг не подано до митного оформлення.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить: товар 1 на рівні 19880 дол.США/од за МД № UAUA110140/2024/008504 від 29.10.2024.

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/0003303 (а.с.17).

Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, про що свідчить митна декларація №24UA86U4, наявна у матеріалах справи (а.с.20).

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: пакувальний лист б/н від 16.10.2024; рахунок-проформа № RJG20231123D від 02.09.2024; рахунок-фактура (інвойс) № RJG20231123-1 від 16.10.2024; автотранспортна накладна № 0212/24-5 від 02.12.2024; супровідний документ T1 № 24PL301010NU2ZXDK7 від 02.12.2024; декларація про походження товару № RJG20231123-1 від 16.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № 140092/241011 від 11.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару № LV137196/240911 від 11.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 138 від 29.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №1 від 01.09.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 1-2211 від 22.11.2023; договір про надання послуг митного брокера № 07/03 від 07.03.2023; договір (контракт) про перевезення № 29/11/1 від 29.11.2024; інші некласифіковані документи - технічна характеристика від 03.12.2024.

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).

В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: верстати що працюють з використанням лазерного випромінювання, для різання металів або інших твердих матеріалів і верстати для гравірування (цифр, літер, ліній і т.п.) на різних високоміцних (твердих) матеріалах, нові: Лазерний верстат CO 2 RJ-1390P - тип лазера СО2, рік виготовлення 2024, серійний номер 20241351, потужність лазерної голови 150 Вт, ширина заготовки 900 мм (прохідний тип), довжина заготовки 1300 мм (прохідний тип), можливість регулювання по висоті робочого столу, споживання енергії 1000Вт, точність позиціонування +/- 0,01 мм, формати вхідних файлів PLT, AI, DST, DXF, BMP, сумісне програмне забезпечення Corel Draw AutoCAD Photoshop, без системи охолодження, без хлодагента, призначений для порізки та гравірування деревини, фанери -1шт. Лазерний верстат з ЧПК RJ-3015S 300 Вт - тип оптоволоконний лазер, рік виготовлення 2024, серійні номери 240279, 240280, робоча зона 3000х1500 мм, лазерна головка Auto Focus Raytools, потужність лазера 3000 Вт, реєчна передача (кремальєра) HIWIN, серводвигун 850Вт для осі Y, 850 Вт X Вісь, вісь Z 400 Вт, редуктор моторедуктор, система контролю Cypcut 2000, пристрій регулювання висоти Cypcut, пропорційний клапан SMC, електроніка шнайдер, максимальна швидкість руху 80 м/хв, максимальна швидкість різання 50-60 м/хв, точність позиціонування +/-0,03 мм точність повторного позиціонування +/-0,02 мм, загальна потужність 400В/50Гц/60А, без системи охолодження, без хлодагента, виконує різання та обробку металевих матеріалів завдяки впливу лазерного променя - 2шт. Торг.марка: "немає даних"Виробник: Shandong Ruijie Cnc Technology Group Co., Ltd., CN.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, зокрема:

відповідно довідки від 29.11.2024 №138 навантажувально-розвантажувальні роботи перевізником не проводились. Водночас, згідно п. 3.2 додаткової угоди № 1 від 01.09.2024 ціна товару включає вартість тари, маркування, митних зборів в країні продавця та вартість доставки до Хелму. Інформації щодо навантажувально-розвантажувальних робіт та суб`єктів надання таких послуг не надано. Дані витрати не зазначені в гр. 21 ДМВ, що свідчить про їх невключення до митної вартості товару;

відповідно п.15 Договору-заявки від 29.11.2024 №29/11/1 форма оплати за транспортні послуги безготівковий рахунок по оригіналам документів. Банківських платіжних документів, що стосуються факту надання транспортних послуг не подано до митного оформлення.

Щодо невключення в гр. 21 ДМВ до митної вартості товарів вартості навантажувально-розвантажувальних робіт, наданих перевізником суд зазначає наступне.

Відповідно до зовнішньоекономічного контракту №1-2211 від 22.11.2023 укладеного між ТзОВ «Евоперфект» (покупець) та SHANDONG RUIJIE CNC TECNOLOGY GROUP CO. LTD (продавець) базис поставки товару здійснюється відповідно до правил «Інкотермс-2010».

Поставка товару з врахуванням укладеної між сторонами 01.09.2024 додаткової угоди №1 здійснювалась на умовах - FCA Chelm (Польща), що відповідає наданому інвойсу №RJG20231123-1 від 16.10.2024 в якому зазначено умови поставки FCA Chelm.

За правилами Інкотермс-2010 поставка на умовах FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець передасть товар, що пройшов митне очищення для експорту, вказаному покупцем перевізнику в зазначеному місці. Відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження.

Крім того, відповідно до п.2.4. контракту №1-2211 від 22.11.2024 у вартість товару серед іншого включається також і вартість навантаження.

Разом з тим, між ТзОВ «ДН Логістик» (перевізник) та ТзОВ «Евоперфект» (замовник) укладено договір-заявку №29/11/1 від 29.11.2024 на основі якого складено довідку про транспортні витрати №138 від 29.11.2024. Згідно вказаної довідки транспортні виитрати автомобіля DAF державний номер НОМЕР_1 /АС2082XG по маршруту Хелм (Польща) Луцьк (Україна) складають 14 000,00 грн., зокрема: Хелм (Польща) м/п Ягоди (Україна) 3 200,00 грн.; м/п Ягодин (Україна) Луцьк (Україна) 10 800,00 грн. (а.с.48, 51). У вказаній довідці, виданій ТзОВ «ДН Логістик» за підписом та печаткою директора ТзОВ зазначено, що страхування вантажу не проводилось, навантажувально-розвантажувальні роботи перевізником не проводилися.

Таким чином, оскільки перевізником навантажувально-розвантажувальні роботи не проводилися та з урахуванням того, що такі роботи в країні продавця вже включені до вартості товару за контрактом, тому твердження митного органу, на думку суду, є необґрунтованими.

Разом з тим, митний орган зазначив, що відповідно п.15 договору-заявки від 29.11.2024 №29/11/1 форма оплати за транспортні послуги безготівковий рахунок по оригіналам документів. Банківських платіжних документів, що стосуються факту надання транспортних послуг не подано до митного оформлення.

Суд зауважує, що базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця. Відповідальність знімається з відправника вантажу в той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики щодо транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності та мита має здійснити та сплатити продавець, а витрати на імпортне оформлення залишаються на покупці. Ризики переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу у транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження транспорту перевізника.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому.

Якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому надана митному органу довідка №138 від 29.11.2024 та договір-заявка №29/11/1 від 29.11.2024 є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Суд зазначає, що довідка №138 від 29.11.2024 містить числове значення витрат щодо транспортування товару до кордону України та ці транспортні витрати були включені до митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України.

Крім того, позивачем на підтвердження вартості транспортних послуг було також надано до суду платіжну інструкцію №901 від 26.12.2024 на суму 14 000,00 грн., яка підтверджує сплату послуг на перевезення товару (а.с.56).

Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Згідно з пунктом шостим частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Таким чином суд, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товару, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму за транспортування товару.

Крім того, положення пункту шостого частини другої статті 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником документи є допустимими доказами розміру таких витрат.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Така правова позиція викладена, зокрема, в пункті 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012, затвердженої постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, суд вважає помилковими та безпідставними висновки відповідача, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини десятої статті 58 МК України є складовою митної вартості.

З вищенаведеного слідує, що визначена у митній декларації митна вартість товару і вартість витрат на транспортування до кордону України підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд повторює, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості. При цьому, витребовуючи виписку з бухгалтерської документації, відповідач також не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до положень статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, №UA205140/2024/000362/2 від 05.12.2024 відповідачем скориговано митну вартість за резервним методом згідно зі статтею 64 України, рівень митної вартості визначено на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Митну вартість визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 на рівні 19880 дол.США/од за МД № UAUA110140/2024/008504 від 29.10.2024.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

При цьому суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 в справі №804/4906/15.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.

Суд наголошує на тому, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваному рішенні про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних доказів щодо прийняття оскаржуваного рішення саме з названих у відзиві підстав відповідачем не надано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які йому передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктами 1-4 частини другої статті 55 МК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржуване рішення №UA205140/2024/000362/2 від 05.12.2024 слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці, якою винесено оскаржуване рішення, що стало підставою звернення до суду з цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4 473,38 грн, що сплачений платіжною інструкцією №972 від 31.01.2025 (а.с.13).

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано договір про надання правової допомоги №29/01/25 від 29.01.2025, акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 31.01.2025, рахунок-фактуру №31/01/25-1 від 31.01.2025 та платіжну інструкцію №971 від 31.01.2025 на суму 11 000,00 грн. (а.с.57-62).

Частиною сьомою статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти розміру витрат на правничу допомогу та зазначив, що з урахуванням складності справи та оскарженням всього одного рішення про коригування митної вартості вони є завищеними та не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та співмірності.

В той же час Великою Палатою Верховного Суду вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Дана справа відноситься до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи незначну складність справи, суд вважає завищеним розмір витрат за послуги з надання правової допомоги, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заперечення відповідача щодо суми витрат на правову допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 4 473,38 грн. та витрати пов`язані з надання правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000362/2 від 05.12.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір в сумі 7 473,38 грн (сім тисяч чотириста сімдесят три гривні 38 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» (45601, Волинська область, Луцький район, село Липини, вулиця Сонячна, 2б, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ).

Суддя А.Я. Ксензюк