Справа № 735/496/25
Суддя: Балаба О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №735/496/25р.
Провадження по справі № 2-а/735/13/2025р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2025 року селище Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Балаби О.А.,

за участю секретаря судового засіданні - Редько А.О.,

представника позивача адвоката Белавцевої О.М., представника відповідача - Петрушанка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Короп справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Белавцева О.М. звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови № 154 від 04 квітня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на позивача штрафу у сумі 17000,00 грн. Вважає постанову необґрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Також просить стягнути з відповідача судові витрати та поновити строк на подання позовної заяви.

До початку розгляду справи від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Вказує, що відповідачем у повній мірі було з`ясовано та враховано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, як того вимагає норма ст. 280 КУпАП, а також доведеність винуватості позивача підтверджується даними картки облікових даних ЄДРПВР, протоколом про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить задовольнити і стягнути з відповідача понесені судові витрати. Пояснила, що позивач не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.

У судовому засідання представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Пояснив, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що відбувся 04.04.2025 позивач був повідомлений в усному порядку.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

01.03.2025 року поліцейським взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП старшим сержантом поліції Оскирком Богданом Олександровичем складений протокол ВВ № 001946 про адміністративне затримання за ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Згідно довідки про доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 21 від 01.03.2025, позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення військового обліку з 17.12.2024 по 16.12.2025.

21 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 21 березня 2025 року о 10 год 30 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 прибув громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебував в розшуку з 17.12.2024 у зв`язку з ухиленням особи від мобілізації. А саме в ході перевірки військово-облікових даних було встановлено, що вищезазначеним військовозобов`язаним не було уточнено своїх облікових даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України, затвердженим Верховною Радою України, через цент надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21.03.2025 № 1499/1 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» безстроково або до моменту закінчення строку дії обставин, що передбачені статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Проте, 04 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, а саме у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн., про що винесено відповідну постанову за № 154.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 19.05.2024 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно з приміткою до статі 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Проте, згідно вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» №1951-VIII та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не виключає обов`язку позивача актуалізувати свої облікові дані в ТЦК..

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу № 28 про адміністративне правопорушення від 21.03.2025, який містить підпис позивача про отримання другого примірнику протоколу, останнього було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год 00 хв 26.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 кабінет № 7.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 23.03.2025 адресованої ІНФОРМАЦІЯ_5 , враховуючи намір отримати правову допомогу під час розгляду справи, позивач по справі, просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення на іншу дату та повідомити про дату засідання комісії.

Проте, розгляд справи відбувся 04.04.2025 та ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 гривень.

Отже, позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, який відбувся 04.04.2025, що підтвердив у судовому засіданні і представник відповідача.

Таким чином, відповідачем не було виконано обов`язку повідомлення особи про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАСУ).

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи встановлені недоліки, які суд позбавлений можливості усунути в ході судового розгляду, належним способом захисту порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови.

Вирішуючи вимогу про стягнення судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 605,60 гривень судового збору.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктом 1 частини 3 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими.

На підтвердження суми витрат на правничу допомогу у розмірі 11000 грн представник позивача подав до суду: договір про надання правничої допомоги від 01.01.2025, акт № 1 від 14.04.2025.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази надання правничої допомоги, а також враховуючи конкретні обставини справи, відсутність клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн.

Частина перша статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 72, 77, 241, 242, 243, 286 КАС України суд,

у х в а л и в:

заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання позовної заяви задовольнити.

Поновити пропущений процесуальний строк для подання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 154 від 04 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору та 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, а всього - 11 605 (одинадцять тисяч шістсот п`ять) гривень 60 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 13.05.2025.

Суддя: О.А. Балаба