Справа № 420/39867/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області № 37 від 08.11.2024 року про відмову у призначенні, ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області зарахувати, ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 22.08.1992 року по 26.04.1993 рік та з 15.09.1994 року по 14.11.2005 рік, та призначити, ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення за її призначенням, а саме з 24.06.2024 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення за її призначенням, а саме з 24.06.2024 року.

Ухвалою суду від 26.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що не погоджується із прийняттям рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області № 37 від 08.11.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Як вказав позивач, ним, на підтвердження наявності пільгового стажу у відповідності до положень ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було надано достатні та необхідні документи, з яких вбачається наявність у позивача 13 років 08 місяців пільгового стажу за Списком №2, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи. Позивач, посилаючись на норми діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та те, що посади, на яких працював позивач в спірний період були передбачені у всіх Списках №2, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

14.01.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому представник вказав, що не погоджується із позовом позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Як зазначив відповідач, суд повинен критично ставитися до тверджень позивача у позовній заяві про те, що пільговий стаж його роботи підтверджується записами у трудовій книжці, оскільки у трудовій книжці відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, характер виконуваної роботи з особливо шкідливими умовами праці протягом повного робочого дня відсутні. Інших документів, на підтвердження спірних періодів роботи позивачем надано не було. Відповідач наголосив, що рішення Головного управління №37 від 08.11.2024 приймалося із визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі Закону №1058 зі змінами внесеними Законом №2148. Крім того, Закон №2148 є чинним та таким, що підлягає до застосуванню у спірних правовідносинах.

17.01.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник, з підстав викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з Списком №2, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 37 від 08.11.2024 року відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з огляду на те, що пільговий стаж за Списком №2 заявника -01 рік 10 місяців 15 днів, що нарахований згідно рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботу від 18.10.2024 №27, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві(а.с.15).

Так, зі змісту рішення Комісії №27 від 18.10.2024, вбачається неврахування наступних періодів роботи на ПрAT «Чинбар», що припинено:

- 09.07.1990 по 07.10.1990 учнем мездрильника дубильно-хромового цеху, оскільки професія мездрильника прямо передбачена списками та списками дубильно-хромовий цех не передбачений;

- з 22.08.1992 по 26.04.1993 мездрильником дубильно-хромового цеху, оскільки відповідно до наказу від 01.12.1994 № 121 «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт і професій, працівникам яким підтверджено право на пільги і компенсації, в т.ч. пільгове пенсійне забезпечення, передбачене законодавством» (без зазначення номеру Списку - № 1 або №2) передбачений мездрильник в дубильному цеху Хромового виробництва, а не дубильно- хромовому цеху;

- з 15.09.19.994 по 31.07.1995 піднощиком сировини та напівфабрикатів, оскільки зазначена професія не передбачена наказом від 01.12.1994 № 121 «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт і професій, працівникам яким підтвезгжено право на пільги і компенсації, в т.ч. пільгове пенсійне забезпечення, передбачене законодавством»

- з 01.03.1995 по 04.11.2005 красильщиком, оскільки професія красильника (13170) пунктом 6 та 7 розділ XX «ЛЕГКА ПРОМИСЛОВІСТЬ не передбачена та не атестована відповідно до наказу від наказу від 25.10.2000 № 58(а.с.16-17).

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами ст.9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно записів трудової ОСОБА_1 від 24.07.1987, позивач працював у Київському орендному підприємстві «Чинбар», пізніше - ПрАТ «Чинбар»:

-з 08.10.1990 року (наказ № 27-к від 08.10.1990 р.) по 26.04.1993 рік (наказ № 148к

від 04.05.1993 р.) на посаді міздрильника;

-з 15.09.1994 року (наказ №268к від 14.09.1994 р.) по 01.08. 1995 рік (наказ 195-к від 01.08.1995 р.), на посаді піднощика сировини і напівфабрикатів;

-з 01.08.1995 року (наказ №195-к від 01.08.1995 р.) по 14.11.2005 рік (наказ № 314 від 14.11.2005 р.), на посаді красильника шкіри(а.с.10-13).

Поряд з цим, разом із трудовою книжкою позивачем було надано наступні підтвердні документи: архівну довідку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про підтвердження стажу роботи № 32 від 22.02.2024, архівну довідку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про перейменування підприємства № 33 від 22.02.2024 року, архівні довідки Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про заробітну плату №30, № 31від 22.02.2024 року, №101 від 19.06.2024 року, завірену копію наказу про перейменування підприємства № 68 від 02.04.1992 року, завірену копію наказу про прийняття/переведення/звільнення з роботи № 179-к, №271-к, №148-к, №268-к, № 195-к; завірені копії наказів про перейменування цехів № 15 від 01.1995 року, № 15 від 02.1997 року, № 41 від 03.1998 року, завірені копії наказів про атестацію робочих місць № 121 від 12.1994 року, № 58 від 10.2000 року - видані Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією.

Враховуючи викладене, записи в трудовій книжці та уточнюючі довідки підтверджують право позивача на зарахування спірних періодів до пільгового стажу за Списком 2.

При цьому, посилання відповідача на невідповідність посади позивача Списку № 2 є безпідставним, оскільки в Списку № 2 чітко вказано, що право на пенсію на пільгових умовах надано міздрильникам в дубильному цеху, піднощикам сировини (постанови Ради Міністрів СРСР: від 22.08.1956 №1173; від 26.01.1991 №10; від 11.03.1994 №162) і спростовується наданими до Пенсійного органу уточнюючими довідками. Водночас, недотримання посадовими особами підприємств вимог державного стандарту щодо відповідності назв професій чи професійних назв роботи зі Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах це порушення конституційних прав найманих працівників, зокрема на соціальний захист, а довільна назва професії не може позбавити працівника права на пільгову пенсію, з урахуванням виконання робіт, передбачених відповідними Списками.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області № 37 від 08.11.2024 року про відмову у призначенні, ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області зарахувати, ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 22.08.1992 року по 26.04.1993 рік та з 15.09.1994 року по 14.11.2005 рік.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення за її призначенням, а саме з 24.06.2024 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення за її призначенням, а саме з 24.06.2024 року., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж» - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування.

Згідно п. 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Таким чином, з аналізу приписів чинного законодавства вбачається, що страховий стаж розраховується, а періоди трудової діяльності враховуються до страхового стажу під час вирішення питання про призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, передчасністю вимог про призначення і нарахування пенсії, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2024 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу(похідну) вимогу позивача не стягувався, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області № 37 від 08.11.2024 року про відмову у призначенні, ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 22.08.1992 року по 26.04.1993 рік та з 15.09.1994 року по 14.11.2005 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, вул. Канатна 83, м.Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра