Справа № 420/3233/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3233/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за решту щорічної основної відпустки за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсації за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023, всього 54 календарних дня;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області () нарахувати та виплатити судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за решту щорічної основної відпустки за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсацію за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023, всього 54 календарних дня.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є суддею Суворовського районного суду м. Одеси. 7 квітня 2023 в.о. голови Суворовського районного суду м. Одеси видано наказ «Про тимчасове увільнення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 ».

Згідно вищезазначеного наказу ОСОБА_1 тимчасово увільнено від виконання обов`язків судді Суворовського районного суду м. Одеси з 25 квітня 2023 року призваного та направленого для проходження військової служби під час загальної мобілізації, в період воєнного стану із збереженням місця роботи та посади, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до наказу голови Суворовського районного суду м Одеси від 17 грудня 2024 №71-в судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надано компенсацію за решту щорічної основної відпустки за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсацію за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року, всього 54 календарних дня.

Листом Територіального Управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 25.12.2024 року відмовлено у здійсненні виплати ОСОБА_1 за невикористану відпустку з посиланням на положення ст.83 КЗпП України від 10.12.1971 № 322-VIII та ст.33 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 № 3460-ІХ, з зазначенням про відсутність правових підстав для виконання наказу.

Вважаючи відмову ТУ ДСА України в Одеській області незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 05.02.2025 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування правової позиції відповідачем зазначено, що позивач в строки, передбачені ч.2 ст. 83 КЗпП України, з відповідною заявою у 2023 році не звернувся, а отже судом не було прийнято відповідного наказу про компенсацію днів невикористаної відпустки, який би підлягав виконанню Територіальним управлінням у 2023 році.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач не вчинив дій, чітко визначених у ч.2 ст.83 КЗпП України, та не подав до суду заяву про грошову компенсацію невикористаної ним відпустки у 2023 році, місцевий загальний суд не мав правових підстав для прийняття відповідного наказу, а Територіальне управління, не маючи необхідних первинних документів, не мало правових підстав для нарахування та виплати позивачу відповідних коштів.

Крім того, відповідач зазначає, що Територіальним управлінням не проведена компенсація за відпустку за даним наказом оскільки бюджетний період 2024 року не може покривати платежі за минулі роки, оскільки пунктом 2 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є суддею Суворовського районного суду м. Одеси.

27.04.2023 року в.о. голови Суворовського районного суду м.Одеси відповідно до ч.3 ст.119 КЗпП України, ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року № 2105-IX (зі змінами), видано наказ № 5-о/с «Про тимчасове увільнення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 ».

Згідно даного наказу суддю Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 тимчасово увільнено від виконання обов`язків з 25 квітня 2023 року призваного та направленого для проходження військової служби під час загальної мобілізації, в період воєнного стану. Наказано зберігати за ОСОБА_1 місце роботи та посаду, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з 25 квітня 2023 року на весь час виконання обов`язків військової служби за призовом по загальній мобілізації.

Відповідно до наказу голови Суворовського районного суду м Одеси від 17 грудня 2024 року №71-в судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надано компенсацію за решту щорічної основної відпустки за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсацію за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року, всього 54 календарних дня.

Копія наказу надіслана до відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Одеській області для здійснення відповідних розрахунків.

Підстава видачі наказу: заява Шурупова, повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 вих. № юр./4282 від 27.04.2023 року, витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 171 від 25.04.2023 року.

Листом Територіального Управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 25.12.2024 року відмовлено у здійсненні виплати ОСОБА_1 за невикористану відпустку.

При цьому, ТУ ДСА України в Одеській області посилалося на положення ст.83 КЗпП України віл 10.12.1971 № 322-VIII та ст.33 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік№ від 09.11.2023 № 3460-ІХ та вказало про відсутність правових підстав для виконання вищезазначеного наказу.

Позивач, не погодившись з діями відповідача, вважаючи, що має право на компенсацію за невикористані дні відпустки, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

В статті 43 Конституції України, серед іншого визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з частиною 2 статті 39 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) громадяни України, які проходять базову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту".

Так, частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 (далі КЗпП України) передбачено, що за працівниками, направленими для проходження базової військової служби, призваними на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також, 24.12.2023 набрав чинності Закон України №3494-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток та інших питань" (далі - №3494-IX).

Вказаним Законом врегульовано питання щодо порядку, строків надання та використання окремих категорій відпусток на час дії воєнного стану, розширено права та можливості роботодавців стосовно вирішення питань щодо надання окремих відпусток, а також інших питань.

Зокрема, Законом №3494-IX стаття 83 КЗпП України була доповнена частиною другою такого змісту: "Працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом, за їхнім бажанням та на підставі заяви виплачується грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи. Відповідна заява подається не пізніше останнього дня місяця, в якому працівник був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу".

Отже, з 24.12.2023 працівникам, призваним на військову службу, передбачена можливість отримати грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки без необхідності звільнення. Це нововведення було спрямоване на підтримку мобілізованих працівників та забезпечення їх соціальних прав під час виконання військового обов`язку.

Як встановлено судом, позивача наказом Суворовського районного суду м. Одеси №5-о/с від 27.04.2023 року тимчасово увільнено від виконання обов`язків у зв`язку з призовом по мобілізації до Збройних сил України із збереженням місця роботи (посади).

Вказаний наказ є чинним, оскільки Постановою Верховного суду від 24.04.2025 року у справі №420/8886/24 Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року в справі №420/8886/24 скасовано. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року в справі №420/8886/24, яким відмовдено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Суворовського районного суду міста Одеси про визнання протиправним і скасування наказу Суворовського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2023 року №5-о/с «Про тимчасове увільнення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 »; визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди з 25 квітня 2023 року; зобов`язання ТУ ДСА України в Одеській області нарахувати та виплатити судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 суддівську винагороду з 25 квітня 2023 року до припинення перебування його у складі Збройних Сил України відповідно до вимог статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів, залишено в силі.

17.12.2024 року головою Суворовського районного суду м.Одеси видано наказ №71-в, яким визначено компенсацію за решту щорічної основної відпуски за період роботи з 07.07.2022 року по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсацію за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів.

Позивач стверджує, що ним було подано рапорт про виплату компенсації за невикористану відпустку у зв`язку з мобілізацією, а тому відповідач зобов`язаний був здійснити таку виплату.

Відмовляючи позивачу у такій виплаті, відповідач зазначив, що згідно статті 83 Кодексу законів про працю України та ст. 33 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» у Територіального управління відсутні правові підстави для виконання наказу Суворовського районного суду м. Одеси №71-в від 17.12.2024 року.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача, адже аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що внесення змін до статті 83 КЗпП України, зокрема доповнення її частиною другою, якраз і було спрямоване на посилення соціальних гарантій мобілізованих працівників, за якими відповідно до статті 119 цього ж кодексу зберігаються місце роботи і посада.

Крім того, судом встановлено, що ТУ ДСА України в Одеській області листом від 12.12.2024 року просило надати накази про виплату грошової компенсації суддям за дні невикористаних відпусток за період роботи 2023-2024рр. (а.с.8).

Суд також враховує позицію Верховного Суду викладену в постанові від 12 вересня 2024 року по справі № 400/14386/23, що згідно зі статтями 148 та 149 Закону №1402-VIII, Територіальне управління Державної судової адміністрації України діє як розпорядник бюджетних коштів для місцевих судів та виконує накази голів судів, зокрема, при нарахуванні та виплаті заробітної плати, зокрема суддівської винагороди. У цьому контексті, зазначене управління не виступає самостійним суб`єктом у прийнятті рішень щодо виплат, а виконує покладені на нього функції.

Так, наказ Суворовського районного суду м. Одеси №71-в від 17.12.2024 року, яким позивачу визначено компенсацію за решту щорічної основної відпуски за період роботи з 07.07.2022 року по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсацію за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів є чинним, доказів протилежного відповідачем не надано, а отже підлягає виконанню Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, як розпорядником бюджетних коштів.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Одеській області (вул.Бабеля, буд.2, м.Одеса, 65005, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за решту щорічної основної відпустки за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсації за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023, всього 54 календарних дня;

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області нарахувати та виплатити судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 компенсацію за решту щорічної основної відпустки за період роботи з 07.07.2022 по 06.07.2023 року тривалістю 39 календарних днів, компенсацію за додаткову оплачувану відпустку за вислугу років тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 07.07.2022 року по 06.07.2023 року, всього 54 календарних дня.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.