Справа № 140/3485/25
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3485/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Володимирський ВДВС, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП№ 74542750; визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025; визнання протиправними дій державного виконавця Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області ЗМУМЮ Авраменко Н. В. щодо стягнення виконавчого бору в сумі 11 827,77 грн; зобов`язання державного виконавця Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області ЗМУМЮ Авраменко Н. В. повернути стягнуті кошти як виконавчий збір у ВП № 74542750 в розмірі 570,25 грн та у ВП № 77520027 в розмірі 1 955,28 грн, в тому числі витрати виконавчого провадження у ВП № 77520027 в розмірі 170,00 грн, а всього 2 695,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконанні у Володимирському ВДВС перебувало ВП № 74542750 з виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 30.11.2023 про стягнення 141 933,25 грн штрафу в користь держави. При цьому, постановою Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 01.02.2024 розстрочено виплату накладеного штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 141 933,25 грн на 12 місяців зі сплатою щомісячно до останнього дня кожного місяця рівних платежів суми штрафу по 11 827,78 грн, починаючи з лютого 2024 року.

Вказала, що Волинською митницею супровідним листом від 07.03.2024 за вихідним № 7.3-4/20-04/8.19/2899 скеровано на виконання постанову Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 30.11.2023.

Зазначила, що 26.03.2024 державним виконавцем Володимирського ВДВС Авраменко Н. В. винесено постанову про відкриття ВП № 74542750 з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 30.11.2023, а 14.03.2025 постанову про закінчення ВП № 74542750 на підставі п 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зауважила, що 14.03.2025 державним виконавцем Володимирського ВДВС Авраменко Н. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77520027 зі стягнення виконавчого збору в розмірі 11 827,77 грн.

Позивач вважаючи, що у випадку добровільного виконання рішення суду, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню, тому звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов представник відповідача позовні вимоги заперечила. В обґрунтування цієї позиції вказала, що на виконанні у Володимирського ВДВС перебувало ВП № 74542750 з виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 30.11.2023 про стягнення з мене 141 933,25 грн штрафу в користь держави, яке закінчене на підставі п 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі постанови від 14.03.2025.

Частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закон)', закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зазначила, що відповідно до ч. 1 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Згідно ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Зауважила, що 14.03.2025 державним виконавцем Володимирського ВДВС оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 №74542750 в розмірі 11 257,52 грн. виділено в окреме виконавче провадження. Цього ж числа керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у АСВП за № 77520027, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 170 грн. та постанову про арешт коштів боржниці.

Просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав правомірності прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

В судове засідання 09.05.2025 представник відповідача та позивачка не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим суд вирішив проводити подальший розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників позивача, відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів та підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою Любомльського районного суду Волинської області у справі № 163/1431/23 від 30.11.2023, яка залишена без змін постановою Волинського апеляційного суду від 08.01.2024, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 141 933 (сто сорок одна гривня дев`ятсот тридцять три) гривні 25 копійок.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області у справі № 163/1431/23 від 01.02.2024 розстрочено ОСОБА_1 виплату накладеного на неї штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 141 933 (сто сорок одна гривня дев`ятсот тридцять три) гривні 25 копійок на 12 місяців зі сплатою щомісячно до останнього дня кожного місяця рівних платежів суми штрафу по 11 827 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять сім) гривні 78 копійок, починаючи з лютого 2024 року.

07.03.2024 Волинською митницею супровідним листом за вихідним № 7.3-4/20-04/8.19/2899 скеровано на виконання постанову Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 30.11.2023.

При подачі виконавчого документа до виконання стягувачем Волинською митницею суми двох проплат штрафу на виконання постанови про розстрочення розміру штрафу не були вказані і не були зазначені для вирішення питання про відкриття виконавчого провдження.

26.03.2024 державним виконавцем Володимирського ВДВС Авраменко Н. В. винесені постанови про відкриття ВП № 74542750 з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 30.11.2023 на суму 141 933,25 грн, про стягнення з боржниці виконавчого збору на суму 14 193,33 грн, про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 170 грн, про звернення стягнення на майно боржниці на суму 156 296,58 грн. та про звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_1 на суму 156 296,58 грн.

27.03.2024 на електронну пошту Володимирського ВДВС надійшов від боржниці лист з вимогою надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження та повідомлено виконавчу службу, що Любомльським райсудом була ще винесена постанова у справі №163/1431/23 від 01.02.2024 про розстрочення суми штрафу рівними частинами на 12 місяців та є у митниці платіжні доручення про часткову сплату штрафу, а також надано дві квитанції від 19.02.2004 та від 20.03.2024 про сплачені платежі в розмірі по 11 827,78 грн на виконання постанови райсуду про розстрочення суми боргу.

02.04.2024 на адресу відділу надійшла заява від боржниці про зняття арештів з рахунків та була надана копія постанови Любомльського районного суду від 01.02.2024 по справі №163/1431/23 про розстрочення виплати штрафу.

08.04.2024 за вих. №60921/23.1-21 відповідачем для ОСОБА_1 надано відповідь про підстави зняття арешту з коштів і 04.04.2024 згідно заяви боржниці державним виконавцем у відповідності до абз. 10,11 пункту 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення визначено поточний рахунок для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

14.05.2024 в.о начальника відділу Антоневською В.Л. було скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 26.03.2024 із зазначенням, що боржниця сплатила за платіжними інструкціями про сплату коштів за № 474 від 19.02.2024 на суму 11 827,78 грн та № 488 від 20.03.2024 на суму 11 827,78 грн. до відкриття виконавчого провадження. Відповідно, цього ж числа було винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 11 827,77 грн, яка є предметом оскарження в даному позові.

14.03.2025 державним виконавцем Володимирського ВДВС Авраменко Н. В. винесено постанову про закінчення ВП № 74542750 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з повною сплатою боргу в користь стягувача, оскільки надійшов лист до ВДВС від стягувача Волинської митниці №73-ц/20-04 від 19.12.2024 про сплату суми штрафу в повному обсязі.

14.03.2025 державним виконавцем Володимирського ВДВС оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 №74542750 в розмірі 11 257,52 грн. виділено в окреме виконавче провадження. Цього ж числа керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у АСВП за № 77520027, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 170 грн. та постанову про арешт коштів боржниці.

При цьому державним виконавцем відповідно до розпорядження №77520027 від 26.03.2025 було стягнуто з боржниці 170 грн. витрат на проведення виконавчих дій, перераховано згідно платіжних доручень № 7582, 7581 від 26.03.2025 в користь держави та 1 955,28 грн. виконавчого збору згідно платіжного доручення № 7583 від 26.03.2025, залишок нестягнених коштів становить 9 302,24 грн.

Вважаючи протиправною постанову Володимирського ВДВС про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП № 74542750 та постанову про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ).

Так, згідно з статтею 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, як встановлено судом, 26.03.2024 державним виконавцем Володимирського ВДВС Авраменко Н. В. винесено постанову про відкриття ВП № 74542750 з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 30.11.2023 та постанову про стягнення з боржниці виконавчого збору на суму 14 193,33 грн.

14.05.2024 в.о. начальника відділу Антоневською В. Л. Володимирського ВДВС скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 26.03.2024 із зазначенням, що боржниця надала платіжні інструкції про сплату коштів за постановою за № 474 від 19.02.2024 на суму 11 827,78 грн. та платіжну інструкцію № 488 від 20.03.2024 на суму 11 827,78 грн. до відкриття ВП, при цьому цією ж датою винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 11 827,77 грн, яку виділено в окреме ВП за № 77520027.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем оскаржено постанову про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП№ 74542750 та про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що у ДВС відсутні докази про отримання боржником копії оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору у ВП № 74542750 від 26.03.2024 та про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025.

З матеріалів дослідженого судом ВП №77520027 та № 77520027 вбачається, що боржник з матеріалами виконавчого провадження ознайомилась 28.03.2025, а позов зареєстрований судом 02.04.2025, доказів вручення боржнику постанови про стягнення виконавчого збору у ВП № 74542750 та постанови про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025 матеріали ВП не містять. Беручи до уваги вищенаведене суд вважає, що встановлений строк звернення до суду позивачем пропущено не було.

Статтею 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною 5 вказаної статті закріплено вичерпний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується. Крім того, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (частини 7 статті 27 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5), в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Системний аналіз положень статті 26, статті 27 Закону №1404-VIII, Інструкції №512/5 в аспекті спірних правовідносин, дозволяє суду дійти висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документа. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Верховний Суд у постановах від 28 квітня 2020 року (справа №480/3452/19), від 20 листопада 2019 року (справа №480/1558/19) зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови.

Отже, після набуття чинності змінами до частини 2 статті 27 Закону № 1404-VIII стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови, не пов`язується із фактично стягнутою виконавцем сумою, а обчислюється у відсотках від суми, яка підлягає стягненню.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Як встановлено під час судового розгляду, виконавцем після отримання постанови Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 01.02.2024 про розстрочення суми штрафу та кожної щомісячної платіжної інструкції про сплату штрафу, які скеровувались на офіційну електронну адресу відділу, ДВС не вносилась відповідна інформація до Автоматизованої системи виконавчого провадження, що також свідчить про неналежне виконання вимог п. 2 розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5.

Суд зауважує, що державний виконавець, на якого Законом №1404-VIII покладено обов`язок щодо виконання рішень суду, має пересвідчитись у виконанні боржником рішення суду як виконавчого документа в т. ч. і постанови про розстрочення суми штрафу, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, де прийняття постанови про стягнення виконавчого збору можливе лише у випадку відсутності добровільного виконання її боржником.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем при винесенні оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП№ 74542750 та про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025 по стягненню цього виконавчого збору, не враховано докази добровільного, вчасного та в повному обсязі з дотриманням графіку розстрочки виконання рішення суду - постанови Любомльського районного суду Волинської області № 163/1431/23 від 01.02.2024 про розстрочення виплати накладеного штрафу, в порушення вимог ст. 18 Закону №1404-VIII належним чином без наявності визначених законодавством підстав винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про відкриття ВП про стягнення цього збору, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом визнання протиправними та скасування вищевказаних постанов про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП№ 74542750 та про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025; та визнання протиправними дій державного виконавця Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області ЗМУМЮ Авраменко Н. В. щодо прийняття оскаржуваних постанов.

При цьому, враховуючи, що постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору визнаються протиправними, позивач має право на повернення їй коштів, котрі були стягнуті в якості виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. Повернення позивачеві грошових коштів, котрі були стягнуті в якості виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, повинно здійснюватись відповідно до Наказу Міністерства фінансів від 03.09.2013 № 787, яким затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що він визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Стягнуті з позивачки кошти є за своїм змістом надміру (помилково) зарахованим до бюджету платежем, а виконавчий збір - надміру (помилково) зарахованим до бюджету збором.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані заяві платника ( п. 3 Порядку)

Пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (...) Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Згідно з п. 10 Порядку заява та подання подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Міністерство юстиції України є органом, який відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» зобов`язаний забезпечувати відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Таким чином, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом з заявою особи про повернення коштів з бюджету.

Варто зауважити, що подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документу, який підтверджує перерахування коштів ( у даному випадку суми штрафу) до бюджету.

Відтак, відповідно до чинної редакції Порядку №787 обов`язок щодо формування подання покладений на орган ДВС, а обов`язок щодо подачі відповідного подання до органу Казначейства покладений на позивача.

Беручи до уваги, що позивачка з відповідною заявою не зверталась з питань повернення коштів з бюджету, тому позовна вимога про зобов`язання відповідача повернути надміру стягнуті кошти до задоволення не підлягає як передчасно заявлена.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 422,40 грн, який сплачений відповідно до платіжної інструкції від 10.04.2025.

Керуючись статтями 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Авраменко Н. В. щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 ВП№ 74542750 та постанови про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Авраменко Н. В. про стягнення виконавчого збору від 14.05.2024 у ВП№ 74542750.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Авраменко Н. В. про відкриття виконавчого провадження № 77520027 від 14.03.2025.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 койок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 287 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (44702, Волинська область, м. Володимир, вул. Ковельська, 35; )

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич