Справа № 240/20111/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/20111/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши у письмовому провадженні клопотання відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати належного грошового забезпечення за період проходження військової служби з 04 березня 2022 року по 20 травня 2023 року, з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених відповідно до первинної редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (основні, додаткові види, одноразові додаткові види грошового забезпечення та премію) за період проходження військової служби з 04 березня 2022 року по 20 травня 2023 року з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених відповідно до первинної редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" в розмірі - 2481,00 грн та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" в розмірі - 2684 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 04 березня 2022 року по день фактичної виплати.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач, зокрема, просить суд постановити окрему ухвалу з приводу грубого порушення закону з боку Міністерства юстиції України у вигляді бездіяльності, що полягає у невнесенні чинної редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" до Єдиного державного реєстру нормативних актів та направити її до Кабінету Міністрів України.

Розглянувши заявлене клопотання суд зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до частини другої цієї ж статті КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Наведені положення надають суду диспозитивне право постановити окрему ухвалу у випадку, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення закону.

Тобто, суд має право, а в умовах очевидних, умисних чи системних порушень - фактично правовий обов`язок постановити окрему ухвалу, в якій повинно бути чітко встановлено факт порушення суб`єктом владних повноважень або судом конкретної норми закону чи іншого нормативно-правового акта (стаття, пункт тощо) та в чому саме полягає порушення (частина четверта статті 249 КАС України).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у зокрема, у постановах від 01 лютого 2023 року у справі № 140/506/22, від 20 квітня 2023 року у справі № 160/4787/20 та 13 вересня 2023 року у справі № 120/4975/22.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2023 року у справі № 990/131/22 зазначила, що інститут окремої ухвали спрямований на реагування суду у тих випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала.

Між тим, окрема ухвала виноситься лише щодо обставин, які встановлені під час розгляду справи, є безспірними та не потребують додаткового доказування. Тобто, порушення закону повинні неодмінно мати зв`язок з правовідносинами або обставинами, що досліджуються в межах конкретної справи.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2025 року у справі № 320/8487/24 предмет спору вирішується основним судовим рішенням, а окрема ухвала має допоміжну функцію - реагувати на супутні порушення процесуальних норм, зловживання правами чи недоліків в діяльності суб`єктів владних повноважень, які є очевидними, безспірно встановлені під час розгляду конкретного спору та прямо пов`язані з ним.

Верховний Суд виходив з того, що постановлення окремої ухвали допустиме лише за умов, що такі обставини: (1) встановлені судом без необхідності додаткового доказування поза межами досліджених доказів; (2) свідчать про наявну або потенційну загрозу для правопорядку, суспільних інтересів чи прав та інтересів окремих осіб; (3) виявлені у процесі безпосереднього розгляду спору по суті.

Суд зобов`язаний чітко обґрунтувати необхідність постановлення окремої ухвали, дотримуючись принципу пропорційності між виявленим порушенням та заходом реагування, з урахуванням усіх обставин справи.

У справі, що розглядається, предметом заявлених вимог є перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня відповідного календарного року.

У відзиві на позовну заяву відповідач позову не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, водночас, заявляючи про постановлення судом окремої ухвали.

Так, постановлення окремої ухвали щодо Міністерства юстиції України відповідач обґрунтовує невнесенням чинної редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" до Єдиного державного реєстру нормативних актів, оскільки при розрахунку спірного грошового забезпечення позивача відповідач, як він зазначає, послуговувався саме цим еталонним та офіційно оприлюдненим документом.

Так, відповідно до пунктів 8, 9, 10, 12, 15 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376, для включення до Реєстру повні офіційні тексти рішень і висновків Конституційного Суду України, нормативно-правових актів з усіма додатками, прийнятих Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, подаються до Мін`юсту протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття (законів України - протягом трьох робочих днів з дня підписання Президентом України). Нормативно-правові акти, які підлягають державній реєстрації відповідно до Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", включаються до Реєстру після їх державної реєстрації у Мін`юсті. Для включення до Реєстру нормативно-правові акти подаються Мін`юсту через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади або у паперовій формі. Копія нормативно-правового акта повинна бути підписана відповідальною особою та засвідчена печаткою органу, що його видав. Включення нормативно-правових актів до Реєстру здійснюється автоматизовано за допомогою програмних засобів ведення Реєстру протягом п`яти робочих днів з дня їх отримання. Нормативно-правові акти, включені до Реєстру, підтримуються Мін`юстом у контрольному стані.

Суд звертає увагу, що стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на судовий захист порушених прав.

Особа, яка вважає, що Міністерство юстиції України допустило порушення порядку ведення / підтримання актуального стану Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів має право звернутися до адміністративного суду згідно зі статтею 19 КАС України, тобто рішення / дії / бездіяльність, які відповідач вважає протиправними, можуть бути предметом судового оскарження та контролю.

У разі розгляду такого позову адміністративний суд відповідно до частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи прийняті (вчинені) рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У межах відповідного спору суб`єкт владних повноважень несе обов`язок доведення законності своїх дій чи рішень відповідно до частини другої статті 77 КАС України.

У справі, що розглядається, предметом розгляду є розрахунок грошового забезпечення військовослужбовця, зокрема, щодо узятого до обрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому постановлення окремої ухвали з визначеної відповідачем підстави перебуває поза межами предмета судового розгляду цієї справи. Тому підстав для постановлення окремої ухвали у відношенні Мін`юсту та її направлення до Кабінету Міністрів України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону в рамках спірних правовідносин судом не встановлено.

Керуючись статтями 7, 243, 249, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 щодо постановлення окремої ухвали у відношенні Міністерства юстиції України у справі № 240/20111/24 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г. Приходько