Справа № 490/8413/24
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/31/2025 Справа № 490/8413/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог та заперечень, процесуальні дії суду.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №476 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесену майором т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про накладення штрафу у розмірі 25 500,00 грн.

В обгрунтування позову позивач вказав наступне.

16.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення № 489, зі змісту якого йому було інкриміновано те, що він 06.06.2024 року по розпорядженню № 4478/4 від 03.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Разом із тим, позивач вказує, що під час складання відповідного протоколу, йому взагалі не було надано жодних доказів того, що він був ознайомлений з розпорядженням № 4478/4 від 03.06.2024. Зазначене вище розпорядження йому не було пред`явлено ані раніше, до моменту нібито вчиненого ним правопорушення, ані при складанні відповідного протоколу.

Крім того, позивач вказує, що ані в протоколі про адміністративне правопорушення № 489, ані в постанові № 476 по справі про адміністративне правопорушення не зазначена повна інформація про розпорядження №4478/4, в тому числі і про особу, якій було його вручене . Зі слів особи, яка складала цей протокол, це було розпорядження на роботу, де позивач раніше був працевлаштований. Однак, позивач стверджує, що на момент видання цього розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_6 , датованого 03.06.2024, він перебував у відпустці перед звільненням (звільнився він по сімейним обставинам 07.06.2024).

Також, позивач зазначає, що на другій сторінці протоколу про адміністративне правопорушення № 489, зазначено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09.00 год. 29.07.2024 року y приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет № 5. У зв`язку із чим, 29.07.2024, він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 , з метою участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 489 від 16.07.2024. У приміщенні зазначеного ТЦК та СП, йому повідомили, що відносно нього жодних протоколів про адміністративні правопорушення на їх адресу не надходило.

За такого, враховуючи вищевказане, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову № 476 y справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену 29.07.2024 Т.В.О. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 про накладення штрафу у розмірі 25 500 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу від 23.09.2024 року, дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою судді від 16.10.2024 року даний адміністративний позов залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

22.10.2024 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали від 16.10.2024 року, від представника позивача - адвоката Разумовського О.А. надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 23.10.2024 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

31.10.2024 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_8 - Голубашенка Т.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з їх безпідставністю, мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 має право переглядати прийняті підпорядкованими структурними підрозділами постанови виключно на підставі відповідної скарги від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Натомість позивач своїм правом на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності до ІНФОРМАЦІЯ_10 не скористався, тому ІНФОРМАЦІЯ_9 не є належним відповідачем по справі в частині оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по суті.

18.12.2024 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_11 - Сафронова С.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважав її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 16.01.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови.

Позивач до судового засідання не з`явився, від його представника - адвоката Разумовського О.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).

За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 205 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

16.07.2024 року головним спеціалістом командування державним службовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 складено протокол №489 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАп щодо громадянина ОСОБА_1 . Суттю адміністративного правопорушення вказано «16.07.2024 о 10.00 годині гр. ОСОБА_1 було доставлено поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_11 так як він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 06.06.2024 року згідно з розпорядженням № 4478/4 від 03.06.2024 року, чим порушив вимоги п.1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Крім того, слід зазначити, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв. 24.02.2022, який діє до теперішнього часу».

Також, у вказаному протоколі зазначно наступне: «Громадянинові (громадянці) ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУПАП (знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридично особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову у справі), повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 00 хв. 29.07.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет №5».

Крім того, в даному протоколі позивачем надано пояснення, згідно яких ним заначено, що розпорядження він не отримував так як був у відпустці і попередив керівництво що 13.05.2024 року він звільняється, тому що його дружину, яка є військовою переводять до Миколаєва. Заява на звільнення була написана ще в травні місяця, а звільнився після відпустки 07.06.2024 року.

29.07.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ,в результаті чого, винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 25500 грн. Також, в постанові зазначено, що її копія надсилається поштою.

ІІІ. ВИСНОВКИ ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до пунктів 1 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Тобто диспозиція наведеної норми є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначають лише три типи документів, при отриманні яких у військовозобов`язаного виникає обов`язок прибуття до ТЦК та СП, та такими документами є: мобілізаційне розпорядження, повістка, розпорядження.

Відповідно до п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487) у разі отримання розпорядження Р(М) ТЦК щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення про виклик до ТЦК; довести його до відома осіб, що зазначені у розпорядженні під особистий підпис; надіслати до ТЦК у 3-денний строк копію наказу про оповіщення.

Якщо працівник у відпустці, відрядженні, тимчасово непрацездатний або працює дистанційно чи за надомною формою роботи, розпорядження ТЦК слід виконати наступним чином: видати наказ (розпорядження) про оповіщення; довести його до відома осіб, що зазначені у розпорядженні шляхом надсилання копії наказу рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; надіслати до ТЦК у 3-денний строк копію наказу про оповіщення, підтвердну інформацію (копії документів, що підтверджують здійснення поштового відправлення) та копію наказу про відпустку, відрядження, дистанційну роботу тощо.

Докази вручення розпорядження від ТЦК можуть включати копію наказу про оповіщення, виписки з журналу реєстрації вхідної кореспонденції та докази відправлення листами поштою з підтвердженням вручення. Також роботодавець може надати інформацію про осіб, яким повістки не були вручені, та причини цього.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У даній справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ТЦК (докази отримання розпорядження №4478/4 від 03.06.2024 року, його неотримання, причини неотримання, способи вручення тощо), зокрема, дотримання пункту 47 Порядку, підтвердженням чого є копія наказу про оповіщення, виписки з журналу реєстрації вхідної кореспонденції та докази відправлення листами поштою з підтвердженням вручення або оповіщення про невручення розпорядження працівнику із зананаченням причини.

Однак, жодного доказу щодо отримання позивачем розпорядження №4478/4 від 03.06.2024 року або копію наказу про його оповіщення, підтвердну інформацію (копії документів, що підтверджують здійснення поштового відправлення) та копію наказу про відпустку, відрядження, дистанційну роботу, які надаються до ТЦК роботодавцем відповідачі не надали, що виключає можливість встановлення відповідного факту. Натомість позивач відповідну обставину заперечує.

Суд також виходить з того, що у разі неотримання розпорядження в зв`язку зі звільненням або ж повернення відповідного розпорядження через невручення, вказана обставина не може бути підтверджена жодним доказом зі сторони позивача, а тому обставину належного оповіщення має доводити саме відповідач.

За такого, неналежне вручення розпорядження щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик керівником (головою) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій є окремою підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 310-1 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до положень статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Зі змісту наведених норм вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі, а тому складений протокол без дотримання вимог, визначених законом, може бути підставою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з протоколу №489 від 16.07.2024 року, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 00 хв. 29.07.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет №5.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, розглядалося 29.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За такого, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглядалася за іншим місцем, ніж те, що зазначено в протоколі, з яким ОСОБА_1 ознайомився, суд доходить до висновку, що позивача було неналежним чином повідомлено про місце розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення, що тягне за собою порушення його прав, а отже, і скасування постанови про накладення на нього штрафу, яка винесена з порушенням норм закону.

При цьому, інших належних доказів стосовно належного повідомлення позивача не у спосіб та порядку, встановленого процесуальним законодавством про розгляд адміністративної справи 29.07.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали справи не містять.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, розгляд справ відбувся за відсутності позивача, якого не було правильно сповіщено про місце розгляду справи, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про місце, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

За таких обставин, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та її скасування.

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем-1 приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

За такого, позов заявлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 є обгрунтованим та підлягає задоволенню

Водночас вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_12 не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувана постанова ухвалена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові від 19.10.2022 у справі № 522/22225/21, згідно з яким незважаючи на те, що районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята військовим комісаром цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Такої ж практики притримується Другий апеляційний адміністративний суд (постанова від 03.02.2025 у справі № 638/22555/24). А тому суд вважає, що саме ІНФОРМАЦІЯ_4 є належним відповідачем.

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

IV. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні з позовною заявою сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн.

За такого, враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 2, 5, 48, 77, 243 246, 250, 255, 286, 292Кодексу адміністративного судочинства України України суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 476 від 29.07.2024 у справі про адміністративне правопорушення, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП - закрити.

В частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлений 13 травня 2025 року.

Суддя : Черенкова Н.П.