Справа № 364/320/25
Суддя: Макаренко Л. А.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/320/25
Провадження № 2-а/364/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л. А.,

розглянувши в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні) за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ з особливостями, визначеними статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП)

третя особа на стороні Відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський 1 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Миколюк Дмитро Васильович

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 16.04.2024 серії ЕНА № 4517828,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 22.04.2025 надійшов зазначений позов ОСОБА_1 до ДПП, третя особа: поліцейський Миколюк Д.В., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 16.04.2024 серії ЕНА № 4517828, в якій Позивач просить суд: скасувати названу постанову та закрити відносно неї справу про адміністративне правопорушення (а.с. 1-2).

На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у позовній заяві зазначила, що 16.04.2025 о 20:30 поліцейським ДПП, капралом поліції Миколюком Д.В. складено відносно неї оскаржувану постанову, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), через керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 190,00 грн. Позивач вважає цю постанову необґрунтованою, невмотивованою і такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із неврахуванням її пояснень про те, що перед початком руху вона переконалася у правильності роботи усіх світлових приладів, а після повідомлення поліцейським про непрацююче освітлення заднього номерного знаку намагалася усунути несправність, але їй не дали це зробити, зателефонувавши відповідним знайомим, які могли не місці усунути цю несправність. Також Позивач стверджує, що їй не було роз`яснено її права та обов`язки, не забезпечено реалізацію інших прав. Позивач вважає, що мала технічну можливість усунути несправність, перешкоди для подальшого руху автомобіля були відсутні, так само як і небезпеки для дорожнього руху. Просила працівника поліції застосувати до неї попередження, що не було зроблено. Тож Позивач вважає, що нею не було завдано шкоди суспільним інтересам, вона не несла загрози для інших учасників руху, а відтак зазначене правопорушення є малозначним, у зв`язку з цим просить застосувати до неї статтю 22 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження.

Після задоволення самовідводів суддями Ткаченком О.М. та Моргун Г.Л. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2025 справу передано до провадження судді Макаренко Л.А.

Ухвалою суду від 30.04.2025 відкрито провадження у справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ з особливостями, визначеними статті 286 КАС України, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову до 07.05.2025 та зобов`язано у цей же строк надати суду матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо Позивача, а також роз`яснено учасникам справи строки розгляду справи, визначені статтею 286 КАС України не пізніше 10.05.2025 (а.с. 28-30).

За названою статтею 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина шоста статті 120 КАС України).

Представник Відповідача Петухов С.С. (копія довіреності від 13.12.2024 № 18011/41/3/01-2024, а.с. 34, 42) 05.05.2025 подав до суду відзив із запереченнями проти задоволення позову, до якого додано відеозапис з фіксацією правопорушення (а.с. 36-41).

Також представником Відповідача було подано до суду письмові пояснення третьої особи на стороні Відповідача поліцейського Миколюка Д.В., які за змістом є аналогічними відзиву (а.с. 43-46).

Представник Відповідача та Третя особа відповідно у відзиві та поясненнях вважають твердження Позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з наданого суду відеозапису нагрудної камери поліцейського, водія ОСОБА_1 було зупинено і повідомлено про законну причину зупинки, а саме: про технічні несправності транспортного засобу через відсутність підсвітки номерного знаку автомобіля. Надалі Позивачеві було роз`яснено суть правопорушення, її було ознайомлено з доказами вчиненого правопорушення, зачитано права згідно зі статтею 268 КУпАП і статті 63 Конституції України. Застосувати до Позивача адміністративне стягнення у виді попередження, як вона просила, поліцейський не міг, оскільки санкцією частини першої статті 121-3 КУпАП передбачене лише єдиний можливий вид адміністративного стягнення, а саме: штраф у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який і був застосований поліцейським до Позивача за вчинене правопорушення.

Суд, враховуючи надання усіма учасниками справи письмових заяв по суті справи та відсутність клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, вирішує справу за наявними матеріалами у встановлений строк з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді (а.с. 49-51).

Розглянувши позовну заяву, відзив, письмові пояснення третьої особи, додані до них докази (письмові та відео- документи), оцінивши кожний наявний у справі доказ окремо та в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-6), 16.04.2025 близько 20:23 год. була зупинена працівниками поліції у селищі Володарка Білоцерківського району Київської області по вулиці Будівельна, 14, через керування транспортним засобом ЗАЗ 110308, державний номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим номерний знаком в темну пору доби.

У зв`язку з цим працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу винесено оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами, далі Правила дорожнього руху), з накладенням передбаченого санкцією частини першої статті 121-3 КУпАП штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 190,00 грн. (а.с. 8).

Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, насамперед, відеозаписом з нагрудної камери (а.с. 41), та відомостями, викладеними в оскаржуваній постанові, копія якої додана до позовної заяви (а.с. 8).

Ці обставини не заперечувалися учасниками, оскільки викладені в їх заявах по суті справи, а відтак є такими, що визнаються учасниками справи і не підлягають доказуванню (частина перша статті 78 КАС України).

Водночас з доданого представником Відповідача відеозапису вбачається, що о 20:25 Позивачеві було роз`яснено суть правопорушення, оголошено про початок розгляду справи, роз`яснено її процесуальні правазгідно зі статтею 268 КУпАП та статті 63 Конституції України, на що Позивач виявила бажання не свідчити проти себе.

Отже, твердження Позивача щодо порушення процедури розгляду справи спростовано наданими Відповідачем доказами, а саме: відеозаписом з нагрудної камери (а.с. 41).

За вимогами підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

Частиною першою статті 121-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу, зокрема, з неосвітленим номерним знаком.

З огляду на це суд вважає, що вина Позивача у вчиненні зазначеного адміністративного порушення доведена повністю.

При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав Позивача під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень працівником поліції (Третьою особою у справі) відносно Позивача.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП України.

Стосовно невиконання працівником поліції прохання Позивача про застосування до неї попередження суд погоджується із запереченнями щодо відсутності для цього передбачених законом підстав, викладеними у відзиві Відповідача та поясненнях Третьої особи, з огляду на таке.

За адміністративне правопорушення накладається стягнення у межах, установлених КУпАП та іншими законами України (стаття 33 КУпАП).

За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись адміністративні стягнення, перелік яких визначено статтею 24 КУпАП, зокрема, попередження, штраф й інші, та які передбачені санкцією відповідної статті Особливої частини КУпАП.

Так, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, санкцією цієї статті визначено застосування єдиного можливого виду стягнення штрафу. Можливість застосування такого виду стягнення як попередження за вчинення цього правопорушення законом не передбачено.

Отже, відмова працівника поліції у застосуванні до Позивача за вчинення згаданого адміністративного правопорушення попередження є цілком правомірною, оскільки такий вид адміністративного стягнення не передбачений санкцією частини першої статті 121-3 КУпАП.

Оцінюючи твердження Позивача щодо малозначності вчиненого нею правопорушення та наявності підстав для звільнення її від адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

За визначенням частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому згідно зі статтею 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Приміткою до названої статті визначено перелік адміністративних правопорушень, до яких не може бути застосовано положення статті 22 КУпАП. Вчинене Позивачем правопорушення, передбачене частиною першою статті 121-3 КУпАП, до їх числа не належить.

Як зазначав Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 21.07.2021 № 3-р(II)/2021, суспільна користь адміністративних стягнень за адміністративні правопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. З огляду на це принцип верховенства права, зокрема така його вимога, як принцип домірності, є взаємопов`язаними фундаментальними засадами функціонування усієї юридичної системи України, у тому числі нормативного встановлення законодавцем адміністративної відповідальності. Отже, конкретні санкції за адміністративні правопорушення мають бути справедливими та відповідати принципові домірності, тобто законодавець має визначати адміністративні стягнення з урахуванням їх виправданості та потреби для досягнення легітимної мети, беручи до уваги вимоги адекватності наслідків, які спричинені такими санкціями (у тому числі для особи, до якої вони застосовуються), тій шкоді, що настає в результаті адміністративного правопорушення (рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 21.07.2021 № 3-р(II)/2021).

Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за декілька правопорушень, що із суб`єктивної сторони можуть бути вчинені як умисно, так і з необережності.

Позивач стверджує, що перед початком руху переконалася в справності світлових приладів, зокрема й освітлення номерного знаку. Доказів умислу на вчинення зазначеного правопорушення, свідомого нехтування Позивачем своїми обов`язками водія шляхом початку експлуатації транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком матеріали справи не містять, Відповідачем не доведено. Так само Відповідачем не спростовано твердження Позивача щодо її бажання, але незабезпечення їй можливості усунути згадану несправність на місці після виявлення працівниками поліції.

На підставі гарантій статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості (рішення Конституційного Суду України від 26.02.2019 у № 1-р/2019).

Ці конституційні гарантії підлягають застосуванню й в справах про адміністративні правопорушення, на що наголошувалося в рішеннях судів вищих інстанцій.

Суд бере до уваги, що Позивач під час притягнення її до відповідальності поводилася законослухняно, проявила повагу до працівника патрульної поліції, не проявляла ознак агресії, виявила готовність усунути допущене порушення. Суд також вважає доцільним врахувати, що вчинене Позивачем правопорушення не мало жодних наслідків: ані ускладнення руху інших транспортних засобів, ані створення небезпеки руху, ані будь-яких інших наслідків.

Усе наведене у сукупності, на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого Позивачем правопорушення та можливість застосування до неї усного зауваження.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на усе викладене вище та встановлені обставини, зважаючи на доведеність вини Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, проте беручи до уваги малозначність, на переконання суду, зазначеного правопорушення з урахуванням обставин його вчинення, особи правопорушниці, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, змінивши застосований до Позивача захід стягнення зі штрафу на усне зауваження на підставі статті 22 КУпАП.

Питання щодо розподілу судових витрат та стягнення з Відповідача частково судового збору суд не вирішує, оскільки такі витрати Позивачем не було понесено через звільнення її від сплати судового бору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи встановлення її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення та правомірності дій Відповідача і Третьої особи під час розгляду справи про притягнення її до відповідальності.

Керуючись статтями 9, 22, 121-3, 247, 251, 280, 284 КУпАП, статтями 77, 268-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський 1 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Миколюк Дмитро Васильович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 16.04.2024 серії ЕНА № 4517828 задовольнити частково.

Постанову від 16.04.2024 серії ЕНА № 4517828 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення за частиною першою статті 121-3 КУпАП у розмірі 1190,00 грн. змінити в частині заходу стягнення.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі статті 22 КУпАП від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 121-3 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121-3 КУпАП закрити.

Копії цього рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, обчислюючи зазначений строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Л. А. Макаренко