Справа № 160/33103/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
за участі секретаря судового засіданняКамінської С.В.
представника позивача представників відповідача Куриленко О.А. Верешка С.В., Васильченка О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОАЛЕНЕРЖИ» до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та нечинним рішення,-
- визнати протиправним та нечинним рішення 45 сесії 8 скликання Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11 липня 2024 р. №2122-45/VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності Миколаївської сільській раді».
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в оскаржуваному рішенні завищено показник нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, яка перебуває в оренді у позивача, що, в свою чергу, призведе до додаткових матеріальних витрат на сплату орендної плати за землю. Наведені в оскаржуваному рішенні показники нормативної грошової оцінки не відповідають вимогам чинного законодавства України у сфері нормативної оцінки земель, оскільки розраховані на підставі вихідних даних, які є неналежним та недостовірними.
10.01.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що оскаржуване рішення є правомірним, та таке, що приймаючи оскаржене рішення відповідач діяв у спосіб передбачений законодавством України. Так відповідач наголошує що спірне рішення прийнято в порядку та у спосіб передбачені законом, з врахуванням фактично актуальної інформації, а саме враховуючи приріст населення внаслідок притоку внутрішньо переміщених осіб.
14.01.2025 позивачем до суду надіслано відповідь на відзив, в якому останній вважає необґрунтованими доводи заперечення, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсягу.
04.02.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.
10.02.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
За вказану земельну ділянку ТОВ «КОАЛЕНЕРЖИ» як і попередній Орендар продовжував сплачувати орендну плату, виходячи з діючої нормативної грошової оцінки, у розмірі 27 285. 53 грн на місяць.
ТОВ «КОАЛЕНЕРЖИ» 25.09.2024 р. надало запит відповідачу про надання копії технічної документації за наведеною оцінкою, у т.ч. копію відповідного рішення про затвердження технічної документації.
30.09.2024 позивач отримав його Лист від 26.09.2024 р разом з копіями технічної документації, та рішення 45 сесії 8 скликання Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11 липня 2024 р. №2122-45/VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності Миколаївської сільській раді», згідно якого: була затверджена нова технічна документація на вказану земельну ділянку (розроблена ТОВ «Земля і право» (код 36892813) згідно договору №029/05 - 2024 та було вирішено, що нормативна грошова оцінка ділянки становить 106 525 208,00 грн.
Громадська організація «Всеукраїнська спілка оцінювачів землі» за запитом ТОВ «КОАЛЕНЕРЖИ» провела дослідження, аналіз технічної документації, яка затверджена відповідачем, щодо відповідності вимогам до неї та надала Висновок експертного дослідження від 14.10.2024 р на технічну документацію, здійснений виконавцями докторами юридичних наук та експертами-оцінювачами.
Відповідно до п.3 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої Постановою КМУ від 03.11.2021 р. №1147 (далі - Методика) - нормативна грошова оцінка земельної ділянки (Цн) визначається за такою формулою:
Цн = Пд х НРД х Кмі х Км2 х КмЗ х Км4 х Кцп х Кмц х Кні, де Нод норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі згідно з Додатком 1 до Методики.
Згідно Висновку експертного дослідження ГО «Всеукраїнська спілка оцінювачів землі» від 14.10.2024 р. - застосований коефіцієнт Нрд (норматив капіталізованого рентного доходу), який прийнято у розрахунках у технічній документації, не відповідає наведеній Методиці.
А саме, Додаток №1 до Методики передбачає нормативи (гривень за 1 кв метр), виходячи з чисельності населення у населеному пункті, що є адміністративним центром територіальної громади. Тобто коефіцієнт Нрд залежить від чисельності населення у населеному пункті, що є адміністративним центром територіальної громади, а саме - села Миколаївки Синельниківського району Дніпропетровської області.
Відповідно до абзацу другого ч.4 Методики - чисельність населення населених пунктів та територіальних громад використовується відповідно до відомостей про чисельність наявного населення за даними (довідниками) Держстату станом на 1 січня року. що передує року проведення оцінки.
У висновку експертного дослідження від 14.10.2024 р. експерти вказують, що з врахуванням відомостей, наданих ГУ Держстату у Дніпропетровській області у листі від 08.10.2024. (чисельність наявного населення с. Миколаївка станом на 01.01.2022 р. - 3621 особа) Нрд - норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі (гривень за 1 кв м) згідно з Додатком 1 до Методики для численності населення від 1 до 5 тис осіб становить 87 грн на 1 кв.м.
Тобто, при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки за встановленою формою згідно Методики необхідно було враховувати коефіцієнт Нрд - 87 грн за 1 кв.м.
Але у технічній документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки прийнято до розрахунку коефіцієнт Нрд у розмірі 133 за 1 кв.м., що відповідає населенню чисельністю від 5 до 20 тис осіб, тобто застосований некоректний коефіцієнт, який більше коректного коефіцієнта майже в два рази.
У наданих документах міститься лише довідка самого відповідача №125 від 18.06.2024 р. про чисельність населення м. Миколаївка станом на 01.01.2024 р. у розмірі 5048 осіб. До того ж, станом не на дату року, який передує проведенню оцінки, а станом на 2024 р.
Наведене порушення вимог Методики, на думку позивача, призвело до здійснення недостовірного розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 106 525 208,00 грн., яка була затверджена спірним рішенням 45 сесії 8 скликання Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11 липня 2024 р. №2122-45/УІІІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності Миколаївської сільській раді».
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до пункту «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Статтею 201 ЗК України передбачено, що грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 13 Закону №1378-IV передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Відповідно до статті 1 Закону №1378-IV, нормативна грошова оцінка земельних ділянок капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Статтею 18 Закону №1378-IV встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше, ніж один раз на 5-7 років.
Згідно з положеннями статті 23 Закону №1378-IV виготовлена технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.
Рішення рад щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України. Зокрема, у цьому пункті зазначено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Таке рішення офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 3-476гс15, Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 804/7823/14, від 30 жовтня 2018 року у справі № 804/2111/14, від 12 листопада 2018 року у справі № 814/789/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 826/11716/17, від 28 вересня 2020 року у справі № 808/995/18, від 9 лютого 2022 року у справі № № 808/1284/16 та від 1 червня 2022 року у справі № 640/13150/19.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктами 34-35 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР визначено перелік питань, які відносяться до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад, до яких, серед іншого, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин та затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Частинами першою, другою та десятою статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до частини дванадцятої цієї ж статті визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно із статтею 1 цього Закону регуляторний акт - це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

- регуляторний орган Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти;

- регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами;

Згідно зі статтею 4 КАС України нормативно-правовий акт акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Правові висновки щодо застосування статті 4 КАС України та статті 1 Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» в аспекті визначення ознак нормативно-правового регуляторного акта, викладені у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2019 року у справі № 826/14366/15, від 9 квітня 2020 року у справі № 807/150/16, від 9 грудня 2020 року у справі № 813/746/18, від 24 червня 2021 року у справі № 560/3160/20, від 1 лютого 2022 року у справі № 160/1936/21, від 20 травня 2022 року у справі № 160/9717/21 та від 11 вересня 2023 року у справі № 320/258/19.

Згідно з цього правового висновку нормативно-правові акти це акти, які встановлюють, змінюють (скасовують), припиняють загальні правила регулювання однотипних відносин; розраховані на широке коло осіб та на довгострокове неодноразове застосування; зазвичай невизначеність дії у часі; встановлюють загальні правила поведінки; регулювання однотипних відносин; ті, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення; не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Господарський кодекс України (далі ГК України) у статті 1 визначає господарські відносини як відносини виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між суб`єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

При цьому, під господарською діяльністю відповідно до частини першої статті 2 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до статей 42 та 52 ГК України визначено наступні види господарської діяльності: підприємництво це господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку; некомерційна господарська діяльність це господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.

Зі змісту наведених норм права вбачається висновок, що державна регуляторна політика охоплює всі сфери та галузі, у яких можливе здійснення господарської та підприємницької діяльності, не забороненої законами України, та засоби державного регулювання такої діяльності, у яких держава будь-яким чином встановлює правила поведінки для суб`єктів господарювання.

Основними засобами регулюючого впливу держави є, зокрема: правила та процедури щодо входження на ринок і виходу з нього суб`єктів господарювання, їх створення та ліквідації; ліцензування певних видів господарської діяльності; дозвільна система на провадження певного виду господарської діяльності; правила та процедури, що регламентують певні види господарської діяльності, які не підпадають під дозвільну систему на провадження певного виду господарської діяльності; правила щодо обсягу та процедур подачі обов`язкової звітності; тарифне і нетарифне регулювання; організація державного контролю за господарською діяльністю; отримання погоджень від органів державної влади або третіх осіб.

Таким чином, регулюючий вплив держави на діяльність суб`єктів господарювання поширюється на всі правовідносини між суб`єктами господарювання, які мають місце в законодавчо регульованій сфері, а також охоплює собою адміністративні відносини між ними та органами влади під час реалізації прав та обов`язків, передбачених актами законодавства, нормативними та нормативно-правовими актами.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 826/15456/17, від 13 грудня 2019 року у справі № 461/1824/15-а, від 31 травня 2021 року у справі № 826/16053/16 та від 5 липня 2023 року у справі № 160/3064/22.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 160/3064/22 дійшов висновку, що лише за умови відповідності акта відповідного регуляторного органу системі визначених вимог, він вважається регуляторним та до нього мають бути застосовані положення наведеного Закону.

Зокрема, регуляторним актом може визнаватись як нормативно-правовий акт, так й інший офіційний письмовий документ суб`єкта владних повноважень, який відповідає сукупності певних ознак, зокрема таких як: 1) прийняття уповноваженим на це регуляторним органом; 2) встановлення, зміна чи скасування норм права (застосування неодноразово та щодо невизначеного кола осіб). Особливу увагу при визначенні акта регуляторним слід звертати на відносини, що є предметом регулювання цього акта, та його вплив на ці відносини.

Отже, лише за сукупної наявності всіх зазначених характеристик, відповідний акт є регуляторним та при його прийнятті уповноважений регуляторний орган повинен дотримуватись процедури, що встановлена Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Питання стосовно правової природи рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджується технічна документація з нормативної грошової оцінки землі, неодноразово вирішувалися Верховним Судом.

У постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/7868/13 Верховний Суд дійшов висновку, що рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки мають ознаки нормативно-правового акта, оскільки прийняті уповноваженим органом суб`єкта владних повноважень, поширюються на невизначене коло осіб та спрямовані на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторним органом та іншими суб`єктами господарювання.

Аналогічні висновки неодноразово були наведені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 428/7176/14-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 826/2507/18, від 6 березня 2019 року у справі № 803/417/18, від 17 грудня 2019 року у справі № 1940/1662/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 615/1182/15-a, від 29 квітня 2020 року у справі № 161/6580/16-а, від 10 червня 2021 року у справі № 823/902/17, від 15 червня 2021 року у справі № 200/12944/19-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 826/8114/17, від 1 лютого 2022 року у справі № 160/1936/21, від 1 червня 2022 року у справі № 280/5928/19, від 2 лютого 2023 року у справі № 807/125/18 та від 14 лютого 2023 року у справі № 695/2607/17.

Таким чином, на підставі вищенаведених положень, з урахуванням вже сформованої практики Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, рішення 45 сесії 8 скликання Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року №2122-45/VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності Миколаївської сільській раді» є нормативно-правовим актом регуляторного характеру, а тому оцінка його правомірності передбачає безумовне дотримання судами статей 264, 265 КАС України.

Стаття 264 КАС України визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів вважає за необхідне впершу чергу надати оцінку висновкам суду першої інстанції про те, що станом на день розгляду справи та дату прийняття оскаржуваного рішення відсутній спір між сторонами, тобто відсутній предмет спору, щодо чого зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача, а тому особа повинна довести, а суд, своєю чергою встановити, що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Суд звертає увагу, що предметом оскарження у адміністративній справі є рішення 45 сесії 8 скликання Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року №2122-45/VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності Миколаївської сільській раді».

Оскаржуваним рішенням визначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:2170 площею 54,2737 га (цільове призначення 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами), та встановлена нова вартість ділянки - 106 525 208.00 грн.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Методологічні засади проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка застосовується у випадках, визначених Законом України «Про оцінку земель» встановлені Методикою нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №1147 (далі Методика №1147), пунктом 1 якої визначено, що об`єктом нормативної грошової оцінки є земельні ділянки усіх категорій та форм власності в межах території територіальної громади (або її частини).

Відповідно до пункту 3, 4 Методики №1147 нормативна грошова оцінка земельної ділянки (Цн) визначається за такою формулою: Цн = Пд х Нрд х Км1 х Км2 х Км3 х Км4 х Кцп х Кмц х Кні, де

Пд - площа земельної ділянки, квадратних метрів;

Нрд - норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі згідно з додатком 1;

Км1 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зони впливу великих міст;

Км2 - коефіцієнт, який враховує курортно-рекреаційне значення населених пунктів;

Км3 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зон радіаційного забруднення;

Км4 - коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки;

Кцп - коефіцієнт, який враховує цільове призначення земельної ділянки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру;

Кмц - коефіцієнт, який враховує особливості використання земельної ділянки в межах категорії земель за основним цільовим призначенням;

Кні - добуток коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період від затвердження нормативу капіталізованого рентного доходу до дати проведення оцінки.

Площа (Пд) та цільове призначення земельної ділянки використовуються на підставі відомостей Державного земельного кадастру. У разі відсутності відомостей про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та/або Державному реєстрі земель площею та цільовим призначенням земельної ділянки вважаються дані згідно з документацією із землеустрою, на підставі якої здійснювалося формування цієї земельної ділянки, або документом, що посвідчує право власності (користування) земельною ділянкою.

Чисельність населення населених пунктів та територіальних громад використовується відповідно до відомостей про чисельність наявного населення за даними (довідниками) Держстату станом на 1 січня року, що передує року проведення оцінки.

Відповідно до Додатку 1 до Методики №1147 норматив капіталізованого рентного доходу залежить від чисельності населення у населеному пункті, що є адміністративним центром територіальної громади та складає від 1 до 5 тис осіб становить 87 грн на 1 кв.м. та 133 грн. за 1 кв. м у випадку, коли чисельність населення становить від 5 тис. до 20 тис. осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, оскаржуваним рішенням визначено, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки 133 грн. за 1 кв. м у випадку, з огляду на те, що чисельність населення становить від 5 тис. до 20 тис. осіб.

Водночас, ГУ Держстату у Дніпропетровській області у листі від 08.10.2024, зазначено (чисельність наявного населення с. Миколаївка станом на 01.01.2022 р. - 3621 особа) Нрд - норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі (гривень за 1 кв м) згідно з Додатком 1 до Методики для численності населення від 1 до 5 тис осіб становить 87 грн на 1 кв.м..

Таким чином, відповідачем у порушення вимог пункту 4 Методики №1147 використано дані стосовно чисельності населення с. Миколаївка не на підставі даних (довідниками) Держстату станом на 1 січня року, що передує року проведення оцінки, а із складеного відповідачем листа.

Зазначене, в свою чергу, призвело до завищення розміру нормативної грошової оцінки спірної ділянки, оскільки, виходячи з даних Держстату в межах спірних відносин мав би застосовуватись норматив капіталізованого рентного доходу 87 грн за 1 кв. м з розрахунку чисельності населення від 1 до 5 тис. осіб, проте, відповідач протиправно застосував норматив капіталізованого рентного доходу 133 грн. за 1 кв.м з розрахунку чисельності населення від 5 до 20 тис. осіб.

Таким чином, розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки в оскаржуваному рішенні розраховано на підставі вихідних даних, які не відповідають вимогам пункту 4 Методики №1147

Згідно з ч. 9 ст. 264 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та нечинним рішення 45 сесії 8 скликання Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року №2122-45/VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності Миколаївської сільській раді», у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява позивача підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 3028,00 грн.; за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю КОАЛЕНЕРЖИ до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та нечинним рішення задовольнити.

Визнати протиправним та нечинним рішення 45 сесії 8 скликання Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року №2122-45/VIII "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності Миколаївської сільській раді".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КОАЛЕНЕРЖИ (комплекс будівель та споруд №17, територіальна громада Слобожанська, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 52005, ) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (вул. Першотравнева, буд. 182, с. Миколаївка, Дніпропетровська область, 52744, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КОАЛЕНЕРЖИ (комплекс будівель та споруд №17, територіальна громада Слобожанська, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 52005, ) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (вул. Першотравнева, буд. 182, с. Миколаївка, Дніпропетровська область, 52744, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 908,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09.05.2025 року.

Суддя О.С. Луніна