Справа № 160/20200/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/20200/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року

у адміністративній справі № 160/20200/24 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 та стягнуто з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг до бюджету у сумі 186 407,98 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам даної справи, а також порушення норм права, які призвели до постановлення помилкового рішення, що в силу ст.317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким на переконання позивача в задоволені позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області має бути відмовлено у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі брав до уваги лише доводи податкового органу, але не досліджував Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 № 24221/04-36-13-04/ від 10.05.2018 року, який був підставою для винесення вищенаведених податкових повідомлень-рішень, на аркуші №5 якого зазначено інформацію про про повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» на запит від 15.11.2017р. 2017 №33773/10/04-36-13-18 щодо нарахованого (сплаченого) доходу на користь зазначених в запиті фізичних осіб у вигляді анулювання основної суми кредитної заборгованості, і інформацію про обсяги якого ПАТ «Укрсоцбанк» відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за відповідні звітні періоди 2015 року з ознакою доходу « 126» додаткове благо за нижченаведеним переліком, а відповідно до пп.165.1.55 ст.165 Податкового кодексу України з 01.01.2015 року не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором Банком за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінченням строку позовної давності у сумі що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня 2014року у розмірі 609.00 гривень.

Позивач вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги вимоги пп."д" пп.164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп.165.1.59 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України та пункту 8 підрозділу І розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України відповідно до яких визначення доходу отриманого за рахунок прощення валютного кредиту в гривневому необхідно перераховувати за курсом 7,99 грн. станом на 01.01.2014 року, і зазначений закон набрав законної сили 07.05.2015 року, і дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

При цьому, позивач наголошує, що відповідно до умов кредитного договору на придбання житла на вторинному ринку №120/07-КВ/023 від 29.05.2007р., який укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит на купівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а 29.05.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №120/07-КЗ/023, який посвідчений 29.05.2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1359, тому в даному випадку, при визначені доходу необхідно застосовувати положення п.п.165.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України, де зазначається, що сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, які отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Тобто, сума прощеного іпотечного кредиту на придбання однієї квартири чи житлового будинку взагалі не оподатковується, і обов`язкове проживання чи реєстрація за даною адресою житлової площі Кодексом не передбачена.

Вважає, що судом безпідставно не враховано, що умови кредитного договору, а також умови, на яких відповідач та ПАТ «Укрсоцбанк» уклали 23 червня 2015 р. договір №1 про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого відбулось прощення боргу, а в повідомлені банку не зазначена вся необхідна та правдива інформація по кредитному договору та договору про внесення змін № 1, також як і не зазначені істотні умови договору про внесення змін № 1 (валюта кредиту, у якій валюті боржник повинен був погасити заборгованість, сума нарахованих відсотків та тіло кредиту, яку анульовано), що свідчить про те, що у відповідачки не виник обов`язок щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості, оскільки основну суму боргу за договором кредиту № 120/07-KB/023 від 29 травня 2007 р. було погашено, а інші зобов`язання, які були анульовані за цим договором, відповідно до пункту 8 підрозділ І розділу XX "Перехідні положення" ПК України не вважаються додатковим благом платника податку та не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Отже, факт неподання відповідачем та не зазначення у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік суми отриманого доходу від анулювання (прощення) заборгованості за кредитом від ПАТ «Укрсоцбанк» не свідчить про порушення податкового законодавства або внесення недостовірних відомостей, тим більш, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів того, що ПАТ «Укрсоцбанк» було повідомлено чітко визначену суму боргу, яку було прощено відповідачу, тому відповідно до пп."д" пп. 64.2.17 ст.164.2 ПК України у відповідача також не виникло обов`язку щодо сплати зазначених податкових зобов`язань.

Крім того, посилаючись на невиконання податковим органом обов`язку про повідомлення відповідача, як платника податків, про перевірку до початку її проведення і її не присутність під час перевірки свідчить про незаконність такої перевірки та про відсутність правових наслідків такої перевірки, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 лютого 2019 року по справі №820/6323/17, та висновками Третього апеляційного адміністративного суду, викладених в постанові від 21.08.2019р. по справі № 160/9541/19.

Стосовно нарахування земельного податку за період з 2019 по 2023 роки, відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 058077 (копія додається) є інвалідом 2-ї групи з 02.11.2015 року, а підпунктом 281.1.1 пункту 281.1 статті 281 Податкового кодексу України передбачено пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб, тобто від сплати земельного податку звільняються особи з інвалідністю першої і другої групи, що свідчить про неправомірність нарахування відповідачу земельного податку за період з 2019 по 2023 роки та про незаконність рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2024р. у цій справі № 160/20200/24.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегією суддів не встановлено підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку платників податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, а матеріалами справи підтверджено, що станом на час звернення позивача до суду, за відповідачем рахувався податковий борг у загальному розмірі 186 407,98 грн., який виник внаслідок винесення ГУ ДФС у Дніпропетровській області:

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 03.07.2018, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання на загальну суму 132 343,66 грн (за податковими зобов`язаннями 105 874,93 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 26 465,73 грн) за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування».;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 03.07.2018, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 170,00 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування»;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 03.07.2018, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання на загальну суму 9 982,86 грн (за податковими зобов`язаннями 7 986,29 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 1 996,57 грн) за платежем «військовий збір».

Зазначені податкові повідомлення рішення направлялися ГУ ДФС у Дніпропетровській області на податкову адресу відповідача, проте конверт повернувся до контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання»:

-податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №-0483 від 05.03.2019, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання у сумі 94,26 грн, податковий період 2019 за платежем «земельний податок з фізичних осіб» (за рахунок переплати в ІКП сума податкового боргу становить 80,14 грн), яке направлчлось на податкову адресу відповідача та отримано ОСОБА_1 23.04.2019, про що свідчить корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №-0483 від 12.02.2020, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання у сумі 94,25 грн, податковий період 2020 за платежем «земельний податок з фізичних осіб», яке направлялося ГУ ДПС у Дніпропетровській області на податкову адресу відповідача та отримано ОСОБА_1 08.04.2020, про що свідчить корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №-0483 від 15.03.2021, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання у сумі 94,26 грн, податковий період 2021 за платежем «земельний податок з фізичних осіб», і яке направлялося на податкову адресу відповідача та отримано ОСОБА_1 06.04.2021, про що свідчить корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №26493-2410-0483 від 17.02.2022, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання у сумі 166,98 грн, податковий період 2022 за платежем «земельний податок з фізичних осіб», і яке направлялося на податкову адресу відповідача та отримано ОСОБА_1 19.08.2022, про що свідчить корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Крім того, до матеріалів справи позивачем надано, а судом першої інстанції перевірено розрахунки: пені ОСОБА_1 за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 40 410,58 грн.; пені ОСОБА_1 за платежем «військовий збір» на загальну суму 3 048,22 грн.; та пені ОСОБА_1 за платежем «земельний податок з фізичних осіб» на загальну суму 17,03 грн., що у сукупності з визначеними податковим органом сумами заборгованості відповідача по вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням стало підставою для формування ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкової вимоги форми «Ф» №99902-17/83 від 10.09.2018 на загальну суму 186 034,45 грн., яка на момент вирішення судового спору у цій справі відповідачем не сплачена та не оскаржувалася у встановленому чиним законодавством порядку.

Вирішуючи заявлений у цій справі спір по суті, правильно спираючись на положення: ст.67 Конституції України; пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.36.1 ст.36, пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.56.1 ст.56, п.57.3 ст.57, ст.129, п.287.5. ст.287 Податкового кодексу України - суд першої інстанції обґрунтовано наголосив на тому, що заявлена до стягнення у цій справі сума сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, є не сплаченою, і відповідачем доказів зворотнього суду не надано, а відповідно, податкове зобов`язання у розмірі 186 407,98 грн набуло статусу податкового боргу.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, відповідно до ст.59 ПК України орган фіскальної служби надсилає йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення, а на підставі п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення, відповідно, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Оскільки відповідачу 10.09.2018 виставлено податкову вимогу форми «Ф №99902-17/83, а сума виниклої податкової заборгованості відповідачем не було сплачено, орган державної податкової служби керуючись пп.95.1-95.3 ст.95 ПК України обґрунтовано було вжито заходи по здійснення за платника податків на користь держави щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Виходячи з того, що відповідачем по справі не доведено обставини на яких ґрунтуються її заперечення у розумінні ч.1 ст.77 та ст.78 КАС України, колегія суддів визнає законними висновки суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу в загальній сумі 186 407,98 грн. і наявності підстав для задоволення заявлених у цій справі вимог у повному обсязі.

Виходячи з того, що доводами апеляційної скарги відповідача висновки суду першої інстанції не спростовуються, а під час апеляційного перегляду справи не встановлено неправильності чи неповноти встановлення судом фактичних обставин, або порушення норм матеріального і процесуального права, колегією суддів керуючись положеннями ст.316 КАСУ вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов