Справа № 320/20401/25
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 травня 2025 року м. Київ № 320/20401/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить суд:

- визнати незаконною відмову Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання батьківства, невнесення змін у відомості про "по-батькові" у свідоцтві про народження дитини та не видачу нового свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- визнати недійсними відомості про батька - ОСОБА_4 , внесені до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такі, що внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та не відповідають фактичним обставинам,

- зобов`язати Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) шляхом внесення змін до актового запису про народження здійснити державну реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни про "по-батькові" у свідоцтво про народження дитини та видати нове Свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_5 .

Відповідно до положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в цій справі, виходячи із наступного.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 1 частини першої статті 4 КАС України надає визначення поняттю «адміністративна справа», у відповідності до якого такою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно абзацу 1 пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Предметом позову є відмова відповідача щодо внесення змін до актового запису про визнання батьківства, невнесення змін у відомості про "по-батькові" у свідоцтві про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання недійсними відомості про батька - ОСОБА_4 , внесені до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такі, що внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та не відповідають фактичним обставинам.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що оскаржувана відмова відповідача є порушенням прав позивача та матері дитини, прав та і інтересів дитини.

Оцінюючи такі доводи позивача крізь призму основних завдань адміністративного судочинства, суд враховує наступне.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. (частини перша та друга статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Вказане кореспондується також з приписами статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частин перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Так, розуміючи важливе значення вирішення цього спору для позивача, суд зауважує, що з метою з`ясування того, чи було у відповідача достатньо підстав для задоволення заяви позивача, необхідно встановити, чи підтверджується поданими ним документами наведені ним факти щодо необхідності здійснення виправлень в актовому записів про народження дитини на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Водночас належним способом захисту порушеного права позивача, у разі його підтвердження, буде зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до актового запису цивільного стану.

Викладеним підтверджується, що метою звернення позивача до суду, як безпосередньо зазначає позивач в позовній заяві, є захист його, матері дитини та самої дитини особистих немайнових прав (зокрема, цивільних, сімейних, житлових, трудових та інших), які не можуть бути реалізовані повною мірою через недостовірні відомості в свідоцтві про народження.

При цьому в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач визнає, що такі зміни згідно із законодавчими нормами вносяться за рішенням суду.

Суд враховує те, що позивач звернувся до суду насамперед з метою захисту права на забезпечення органом державної влади особистих немайнових прав (частина перша статті 273 ЦК України) і у позовній заяві відсутні доводи за частиною другою статті 2 КАС України щодо неправомірності вказаної відмови відповідача. Водночас зі змісту позову випливає, що позивач вважає достатніми для задоволення його заяви подані ним документи.

Тому, об`єктом перевірки у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду заяви позивача про внесення змін до актового запису про народження й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують необхідність внесення таких змін.

Оскільки порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) такої бездіяльності є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Окрім того, зі змісту заявлених позовних вимог встановлено, що позовні вимоги спрямовані на захист порушеного права шляхом зобов`язання відповідача внести зміни до актових записів.

Тобто вирішуючи даний спір, суд фактично повинен буде вирішити спір про визнання батьківства, що відноситься до цивільної юрисдикції.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 18.03.2021 р. у справі №320/4559/19, від 02.05.2024 р. у справі №480/8300/22.

З огляду на викладене суд вважає, що цей позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

При цьому слід зазначити, що особа має право на ефективний захист її прав. У цьому спорі належним і ефективним захистом порушеного права позивача, у разі підтвердження заявлених ним обставин, буде зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до актового запису свідоцтва про народження. З метою надання йому цього захисту спір повинен розглядатися «судом, встановленим законом», тобто судом, який вправі перевіряти юридичні факти, зокрема що стосуються внесення змін до актового запису і наявності достатніх підстав для внесення таких. Однак, адміністративний суд в силу закону не наділений повним спектром таких повноважень, а тому суд вважає, що даний позову підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказаний висновок щодо визначення предметної юрисдикції справ виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, узгоджується із тими, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17, від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 і підтверджується сталою практикою Верховного Суду, зокрема, постанови від 19 грудня 2019 року у справі № 688/4029/16-а, від 23 липня 2019 року у справі № 816/910/17, від 14 квітня 2021 року у справі № 760/24695/19.

Згідно з вимогами частини другої статті 170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно з вимог частини шостої статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Так, відповідно до вимог вищезазначеної норми, суд роз`яснює позивачу, що дану справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства, а тому йому слід звернутися з даним позовом до місцевого загального суду.

Керуючись нормами пунктом 1 частини першої статті 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.

Роз`яснити позивачу, що згідно вимог частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу, що дану позовну заяву слід розглядати в порядку цивільного судочинства, а тому позивачу слід звернутися з даним позовом до місцевого загального суду.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кочанова П.В.