Справа № 608/846/25
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року Справа № 608/846/25

Номер провадження2-а/608/97/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кульгавця С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №695 від 18 лютого 2025 року та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №695 від 18 лютого 2025 року та закриття провадження у справі. В позові вказав, що постановою №695 від 18.02.2025 про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 гривень.

Відповідно до даної постанови, 18 лютого 2025 року о 10 год 00 хв офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 виявлено адміністративне правопорушення, а саме: 19 листопада 2024 року за допомогою ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів будо згенеровано (сформовано) повістку №1296330, яка того ж дня була підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 про виклик на 14 годину 02.12.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних та надіслана засобами поштового зв`язку (НОПЗ «Укрпошта») на задекларовану/зареєстровану адресу проживання ОСОБА_1 рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

ОСОБА_1 повістку не отримав та не прибув у строк у ній визначений та не повідомив у найкоротший строк про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на 18.02.2025 ОСОБА_1 перебуває в розшуку через вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 210, 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні Правил військового обліку, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, відповідальність за що передбачена ч.3 ст.210 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки є інвалідом дитинства 3 групи довічно та 28.06.2024 йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 09 травня 2025 року. Тому, в період з 02.12.2024 (день, визначений повісткою, явки в ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у нього були належним чином поновлені військово-облікові дані та діяла надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

18.02.2025 у його присутності протокол про адміністративне правопорушення не складався та про час і місце розгляду справи він не повідомлявся, оскаржувана постанова винесена у його відсутності.

Крім того, 11 березня 2025 року ОСОБА_1 особисто з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердженням чого є довідка про вдруге надану відстрочку від 11.03.2025, однак жодного повідомлення про винесену постанову не отримував та його не повідомляли, що він перебував у розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 також просить поновити строк оскарження постанови, оскільки отримав її засобами поштового зв`язку лише 04 квітня 2025 року, що стверджується поштовим конвертом та що позбавило його вчасно звернутися в суд за захистом своїх прав. Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кульгавець С. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задоволити повністю.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, відзиву на позов у встановлений судом строк не подав. Про причини неявки в судове засідання не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що стверджується розпискою про отримання повістки.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши позивача, його представника та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова про адміністративне правопорушення №695, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Всупереч вказаній нормі закону, дата винесення постанови не вказана. В ній міститься лише вихідний штамп ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.02.2025 №5958, який був поставлений відповідальним працівником при направленні постанови на адресу проживання ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що 18 лютого 2025 року о 10 год 00 хв офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 виявлено адміністративне правопорушення, а саме: 19 листопада 2024 року за допомогою ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів будо згенеровано (сформовано) повістку №1296330, яка того ж дня була підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 про виклик на 14 годину 02.12.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних та надіслана засобами поштового зв`язку (НОПЗ «Укрпошта») на задекларовану/зареєстровану адресу проживання ОСОБА_1 рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

ОСОБА_1 повістку не отримав та не прибув у строк у ній визначений та не повідомив у найкоротший строк про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на 18.02.2025 ОСОБА_1 перебуває в розшуку через вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 210, 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні Правил військового обліку, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, відповідальність за що передбачена ч.3 ст.210 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до військово-облікового документа №1- 42/2, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 31.05.2024.

20 травня 2024 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, що підтверджується довідкою ВЛК №675/11 від 20.05.2024.

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3-ї групи з дитинства довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №1076335 від 26.02.2019 та 01.03.2019 йому довічно призначено державну соціальну допомогу, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 01.07.2024 ВСЗ №4 УСЗН Чортківської РВА.

Враховуючи те, що інвалідність ОСОБА_1 призначено довічно, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 28.06.2024 за вих.№13220 на строк проведення мобілізації надано позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

14 листопада 2024 року ОСОБА_1 уточнив свої військово-облікові дані, що підтверджується витягом з додатку «Резерв+», сформованим 11.04.2025, який являється електронним військово-обліковим документом.

Незважаючи на раніше надану відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на весь строк її проведення, 11.03.2025 за вих. №4/1699 т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 повторно надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 09 травня 2025 року.

Отже, на день визначеної повісткою явки в 4-відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 02 грудня 2024 року, у ОСОБА_1 були належним чином поновлені військово-облікові дані та діяла відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

На сторінці застосунку «Резерв+» Міністерства оборони України (https://reserveplus.mod.gov.ua/) зазначено про те, що «Резерв +» - це мобільний застосунок від Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, у якому можна зручно та швидко оновити персональні дані без відвідування ТЦК, а також джерело інформації про те, які дані є у реєстрі військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг.

Згідно примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, відповідач мав можливість перевірити дані позивача та пересвідчитись, у тому числі, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у його відстрочці.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (Справа Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Згідно ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема, підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, що відповідає нормам закону.

Про наявність оскаржуваної постанови позивач дізнався за допомогою поштового відправлення здійсненого 26.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується поштовим конвертом зі штрихкодовим ідентифікатором (трек-номером) 071, який відповідно до інформації з офіційного вебсайту НОПЗ «Укрпошта» отримано ОСОБА_1 04.04.2025.

Отже, оскільки ОСОБА_1 вчасно не отримав копію постанови про адміністративне правопорушення № 695, позивач не мав можливості у встановлений законом процесуальний строк звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права, а тому суд задовольняє клопотання про поновлення строку оскарження постанови.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів та виявлених порушень при винесенні оскаржуваної постанови, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 210, 210-1, 251, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72 - 77, 90, 122, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 695.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №695 від 18 лютого 2025 року та закриття провадження у справі, задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 695 про накладення адміністративного стягнення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом

Суддя: /підпис/

Рішення набрало законної сили «____» ______________________року.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/846/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «_____»_______________року

Секретар: