Справа № 340/7776/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7776/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року (суддя Момонт Г.М.) у справі № 340/7776/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення позивача з військової служби відповідно за рапортом від 18.09.2024 р. на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 13 статті 26 закону №2232-ХІІ через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 видати наказ на звільнення позивача з військової служби відповідно за рапортом від 18.09.2024 р. на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 13 статті 26 Закону №2232-ХІІ через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами за підпунктом «г» пункту 2 частини 13 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», однак відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо звільнення позивача з військової служби.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що матеріали справи не містять акта обстеження

сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд вказав, що відповідно до довідки №47 від 09.07.2024 склад сім`ї ОСОБА_2 становить 3 чоловіка: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Також, матеріалами справи підтверджено, що у ОСОБА_2 є член сім`ї другого ступеня споріднення - онук ОСОБА_4 .

Суд звернув увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або ж наявності інших обставин, які виключають можливість здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 ..

Суд вказав, що ним не встановлено бездіяльності Військової частини щодо звільнення позивача з військової служби відповідно за рапортом від 18.09.2024 р. на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 13 статті 26 закону №2232-ХІІ, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби. Вважає, що довідка про походження військової служби ОСОБА_3 №1375 від 30 липня 2024 виключає його можливість доглядати за ОСОБА_2 .. Зазначає, що довідка про місце проживання ОСОБА_4 свідчить, що він не проживає з ОСОБА_5 і не бере участі в її догляді. Звертає увагу, що відповідач не надав доказів того, що ОСОБА_4 може та здатен здійснювати догляд за ОСОБА_2 ..

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач з 23.11.2022 р. проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 .

18.09.2024 р. позивачем подано командиру інженерно-саперного батальйону Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення його з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4, абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи та особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує постійного стороннього догляду та відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи. У рапорті зазначено, що факт необхідності здійснення постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю підтверджується: довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12ААГ №841797; довідкою ЛКК №777 від 10.07.2024 р. Відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд підтверджується нотаріально завіреною заявою ОСОБА_2 від 14.08.2024 р., реєстраційний №1363.

До рапорту додано: копію паспорта громадянина України та РНОКПП позивача; копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження позивача; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №841797; копію довідки ЛКК №777 від 10.07.2024 р.; копію нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 від 14.08.2024 р., реєстраційний №1363.

У відповідь на адвокатський запит Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 05.11.2024 р. №5416 повідомлено, що відповідно до довідки №47 Квартального комітету Фортечного району міста Кропивницького від 09.07.2024 р., наданої в додатку до адвокатського запиту та заявником ОСОБА_1 , у ОСОБА_2 наявний склад сім`ї - син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_4 .. Відтак, заява ОСОБА_2 , надана у якості додатку до рапорту про відсутність інших членів сім`ї не може бути прийнята до уваги. Звільнення з військової служби позивача можливе за умови надання акта обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що він є єдиним годувальником особи з інвалідністю 2 групи ОСОБА_2 та відсутність інших членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення та подання рапортом за підпорядкованістю, оскільки наданий рапорт не був поданий за підпорядкованістю, а направлений поштовим зв`язком. Вимога щодо зазначеного документа визначена пунктом 26 Додатку 19 наказу Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 р..

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною першою статті 3 Закону № 2232 визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до тепер.

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 18.09.2024 р. позивачем подано до військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення його з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція №170), яка визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.

Колегія суддів звертає увагу, що положення додатку 19 до Інструкції №170, в редакції станом на час звернення позивача із рапортом про звільнення, не передбачали необхідність акта обстеження сімейного стану військовослужбовця для звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин.

Відтак, посилання відповідача на необхідність вищезгаданого акта обстеження сімейного стану військовослужбовця для звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин є помилковим.

Разом з тим, дослідивши наявну в матеріалах справи копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №841797, апеляційний суд встановив, що ця довідка не містить відомостей про те, що мати позивача ОСОБА_2 потребує постійного догляду.

Колегія суддів звертає увагу, що ЛКК закладу охорони здоров`я мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.

Отже, необхідність постійного стороннього догляду за хворим може також підтверджуватися відповідним медичним висновком ЛКК за формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.

Такий підхід відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачем разом із рапортом про звільнення з військової служби подано відповідачу зокрема копію довідки ЛКК №777 від 10.07.2024 р.

Проте, колегія суддів встановила, що довідка ЛКК №777 від 10.07.2024 р. не є саме висновком ЛКК щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що подані позивачем довідка ЛКК №777 від 10.07.2024 р. та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №841797 не є належними підтверджуючими документами для звільнення позивача з військової служби згідно приписів пп. «г» п. 2 ч. 4 та абз. 13 п. 3 ч. 12 ст.26 Закону №2232, адже вони не підтверджують необхідність саме постійного стороннього догляду за матір`ю позивача.

Відтак, є помилковими доводи позивача про те, що він надав відповідачу достатній перелік документів для звільнення з військової служби згідно приписів пп. «г» п. 2 ч. 4 та абз. 13 п. 3 ч. 12 ст.26 Закону №2232, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 340/7776/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 12.05.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк