Справа № 640/28751/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"08" травня 2025 р. Справа № 640/28751/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі колегії: головуючого судді Кафарського В.В., суддів Шумея М.В. та Остап`юка С.В.,

за участю секретаря судового засідання Вакун В.М.,

представника позивача Горленка А.С.,

представника відповідача Вовк Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача про призначення експертизи в межах адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-капітал» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №640/28751/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-капітал» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 прийнято до провадження адміністративну дану адміністративну справу №640/28751/21 та постановлено розгляд справи розпочати з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на « 17» квітня 2025 р. о 10:00 год.

Так, 28.03.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано клопотання про призначення у справі №640/28751/21 судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій позивача в частині формування, розміщення та зберігання коштів оперативного резерву для визначених фондів фінансування будівництва (ФФБ), а також правомірності дій відповідача під час встановлення правопорушень на ринку капіталу, викладених в Акті про правопорушення на ринку капіталу №341-ДПФК, та винесеними на підставі вищевказаного акту розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 10.09.2021 №163-ДП-ФК «Про усунення порушень законодавства на ринках капіталу» та Постанови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 10.09.2021 №329-ДП-ФК про накладення санкцій за правопорушення на ринку капіталу. При цьому, представник позивача просив на розгляд та вирішення експерта поставити такі питання:

1) чи підтверджуються документально висновки Акту про правопорушення на ринку капіталу №341-ДП-ФК щодо відповідності вимогам чинного законодавства документального оформлення операцій ТОВ «ФК «ЖитлоКапітал» в частині формування, розміщення та зберігання коштів оперативного резерву для визначених фондів фінансування будівництва (ФФБ);

2) чи підтверджується первинними документами, даними бухгалтерського обліку, звітністю, яка подавалась позивачем відповідачу факт формування, розміщення, зберігання коштів оперативного резерву відповідних фондів будівництва та чи не суперечать такі дії позивача нормам діючого законодавства на момент формування, розміщення, зберігання коштів оперативного резерву?

Представник позивача підтримав заявлене клопотання з мотивів, зазначених у ньому.

Представник відповідача зазначила про відсутність необхідності призначати відповідну експертизу та заперечила проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши зміст поданого клопотання та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Приписами частин 1-3 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Відповідно до ч. 6 ст.102 КАС України питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 101 КАС України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

В свою чергу, правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначає Закон України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 №4038-XII (далі Закон №4038-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України №4038-XII, судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Отже, експертиза це дослідження на вимогу суду поданих ним об`єктів, яке провадиться експертами на базі спеціальних знань і на науковій основі з метою одержання даних про факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Тобто, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, суд має право, а не зобов`язаний призначити проведення експертизи. При цьому, призначення експертизи доцільне лише у тому разі, якщо для з`ясування обставин у справі, що мають значення, дійсно потрібні спеціальні знання у певній галузі.

З викладеного вбачається, що обов`язковою передумовою призначення в адміністративному процесі судової експертизи є необхідність з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення адміністративного спору по суті.

При цьому, суд враховує, що судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Іншими словами, необхідність призначення експертизи у судочинстві визначена тим, що в процесі здійснення правосуддя у суду виникає потреба встановлення таких фактів і обставин, які виходять за межі юридичних професійних знань судді і потребують спеціальних досліджень. Тобто, право на проведення експертизи є засобом створити для сторони можливість довести в змагальному процесі переконливість своїх доводів.

Натомість, як уже зазначено, представник позивача просить на розгляд та вирішення експерта поставити питання, зокрема, чи підтверджуються документально висновки Акту про правопорушення на ринку капіталу №341-ДП-ФК щодо відповідності вимогам чинного законодавства документального оформлення операцій ТОВ «ФК «ЖитлоКапітал» та чи підтверджується первинними документами, даними бухгалтерського обліку, звітністю, яка подавалась позивачем відповідачу факт формування, розміщення, зберігання коштів оперативного резерву відповідних фондів будівництва та чи не суперечать такі дії позивача нормам діючого законодавства на момент формування, розміщення, зберігання коштів оперативного резерву.

В той же час, предметом розгляду даної справи є правомірність винесення відповідачем:

- розпорядження від 10.09.2021 №163-ДП-ФК «Про усунення порушень законодавства на ринках капіталу»;

- постанови від 10.09.2021 №329-ДП-ФК про накладення санкції за правопорушення на ринку капіталу.

Отже, на переконання суду висновок експерта за результатом проведення судово-економічної експертизи не є юридичним фактом, що спростовує або підтверджує факти дотримання встановленої чинним законодавством процедури прийняття відповідачем рішень, які є предметом позову.

А тому суд вказує на відсутність необхідності застосування спеціальних знань по даній справі, відтак суд дійшов переконання про відсутність підстав для проведення судово-економічної експертизи.

Так, відповідно до частин 2-4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи характер спірних правовідносин, матеріали справи у їх сукупності, які містять необхідну і достатню інформацію для надання правової оцінки спірним правовідносинам, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи по справі є невмотивованим та необґрунтованим, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення даного клопотання.

Враховуючи вище наведене, керуючись статтями 72, 102, 241-243,248, 250, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-капітал» про призначення судової експертизи в адміністративній справі №640/28751/21 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивачу та відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Головуючий суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Суддя /підпис/ Шумей М.В.

Суддя /підпис/ Остап`юк С.В.