Справа № 520/21946/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 р. Справа № 520/21946/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/21946/24

за позовом ОСОБА_1

до Відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФ України у Волинській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, апелянт), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг управління Пенсійного фонду України у Волинській області за № 38 від 05.07.2024 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII);

- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи на посаді сільського голови Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області з 01.03.1992 по 31.03.2015;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком державного службовця згідно із Законом №889-VIII та нарахувати позивачці пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця відповідної посади, відповідного рангу від 26.06.2024 № 02-38/1570 та № 02-38/1571, виданих Олексіївською сільською радою Лозівського району Харківської області для нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком державного службовця.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області за № 38 від 05.07.2024 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно із Законом України № 1058-ІV на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посаді сільського голови Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області з 01.03.1992 по 31.03.2015, перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно із Законом № 889-VIII та нарахувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця відповідної посади, відповідного рангу від 26.06.2024 № 02-38/1570 та № 02-38/1571, виданих Олексіївською сільською радою Лозівського району Харківської області.

Стягнуто на користь позивачки сплачену суму судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката, в розмірі 1500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, апелянт просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ у Волинській області зазначило, що позивачці було відмовлено в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII у зв`язку з тим, що немає підстав для такого переведення. Апелянт вказує на те, що на позивачку не поширюються норми Закону «Про державну службу», оскільки на час звернення із заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 не працювала, на державній службі не перебувала, на день набрання чинності Закону № 889-VIII не займала посаду державного службовця. Натомість з 01.03.1992 по 31.03.2015 перебувала на посадах в органах місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з положеннями частини 1 статті 308, пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено такі обставини справи.

Позивач з 22.10.2009 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області) та отримувала пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

В 2021 році ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком за нормами Закону № 1058-ІV.

26.06.2024 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою, в якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, за принципом екстериторіальності документи позивача для вирішення питання зміни пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ у Волинській області.

Відповідно до Рішення № 38 від 05.07.2024 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію за віком згідно із Законом № 889-VIII. Вказане рішення обґрунтоване тим, що станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) позивач не працювала, 31.03.2015 склала повноваження сільського голови. Посада ОСОБА_1 не віднесена до категорії посад державної служби, тобто на момент набрання чинності Законом 889-VIII вона не обіймала посади державної служби в державному органі, а тому права на перехід на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-XII) не має.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом № 889-VIII позивачка досягла віку 60 років; станом на 01.05.2016 мала 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а отже набула право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII Закон № 3723-XII втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

За змістом пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 265/3709/17, від 19.03.2019 у справі № 357/1457/17, від 15.08.2019 у справі № 676/6166/17, від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт, вказуючи на правомірність оскаржуваного Рішення № 38 від 05.07.2024 та відмовлячи ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, вказує на те, що норми Закону № 889-VIII на неї не поширюються, на час звернення із заявою вона не працювала, на державній службі ніколи не перебувала, на день набрання чинності Законом № 889-VIII посаду державного службовця не займала.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

За змістом частини 3 статті 46 Закону № 889-VIII порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України.

Станом на зараз механізм обчислення стажу державних службовців визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі Порядок № 229).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Положеннями пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Із вищезазначеного вбачається, що в межах цієї справи підлягає застосуванню Порядок обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283).

За змістом пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 735/939/17, від 01.04.2020 у справі 607/9429/17.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 01.03.1992 по 31.03.2015 займала посаду голови Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області.

06.05.1994 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.

29.04.1994 позивачці було присвоєно 10 ранг (п`ятої категорії) державного службовця, 11.04.1998 9 ранг (п`ятої категорії), 06.04.2005 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування, 11.04.2007 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до посад в органах місцевого самоврядування належать, зокрема, посади селищних і сільських голів.

З огляду на вищевикладене, перебування позивача на посаді голови Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області з 01.03.1992 по 31.03.2015 зараховується до стажу державної служби, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 мала достатню у розумінні розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII тривалість стажу державної служби, а відтак має право на пенсію державного службовця.

Такий висновок відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.04.2023 у справі №1.380.2019.003855.

До заяви про переведення з однієї пенсії на іншу ОСОБА_1 було додано, зокрема, довідку № 02-38/1570 від 26.06.2024, в якій зазначені складові заробітної плати за аналогічною посадою сільського голови станом на травень 2024 року, та довідку № 02-38/1571 від 26.06.2024, в якій міститься інформація про середні надбавки, премії та інші виплати за аналогічною посадою сільського голови за травень 2024 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів зазначає, що довідки за формою та змістом відповідають вимогам форм довідок, затверджених постановою Правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час правовідносин, що розглядаються).

Посилання апелянта на пункт 4-2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі Порядок № 622) колегія суддів відхиляє, оскільки станом на 26.06.2024 (дату звернення позивача із заявою про переведення на іншу пенсію) вказана норма не набула чинності.

Натомість відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622 (в редакції станом на 26.06.2024) за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, а саме постановою Правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Із вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_1 має право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію за віком згідно із Законом № 889-VIII, оскільки має більше 20 років стажу на посаді, перебування на якій зараховується до стажу державної служби, і надала відповідачу усі необхідні документи для прийняття рішення про таке переведення.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Положеннями пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів передбачено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Згідно з частинами 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 по справі № 520/21946/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк