Справа № 140/3243/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/3243/24 пров. № А/857/23170/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року у справі №140/3243/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя в І інстанції Денисюк Р.С.,

дата ухвалення рішення 15.08.2024,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» (далі ТОВ «ДОК-АГРО», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05.10.2023 №UA205140/2023/000616/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006787 від 05.10.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару (пропіонат кальцію гранульований, кормовий), придбаного на умовах зовнішньоекономічного контракту, 03.10.2023 подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №23UA47U3, в якій митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору (контракту). Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 05.10.2023 №UA205140/2023/000616/1, визначивши митну вартість за резервним методом. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом, оскільки подані для підтвердження митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, та містять розбіжності.

Позивач із прийнятим рішенням не погоджується та вважає коригування митної вартості за резервним методом протиправним, оскільки документи, надані до митного оформлення згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), мали всі необхідні відомості для перевірки заявленої митної вартості за основним методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

На думку позивача, митний орган не підтвердив належними доказами та доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Ні в запиті про надання додаткових документів, ні в спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Також рішення відповідача не містить докладної інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Позивач вважає, що надані ним документи в частині підтвердження заявленої митної вартості не містять розбіжностей чи ознак підробки, а вимога про надання додаткових документів є безпідставною й митний орган не спростував достовірність поданих документів, не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості спірного товару.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 у цій справі, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.10.2023 №UA205140/2023/000616/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/0006787 від 05.10.2023; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» судові витрати в сумі 6056,00 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Під час перевірки документів поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані підтвердження митної вартості, не містять усіх даних. Необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

- відповідно до банківського платіжного документу №270317/002244521 від 13.07.2023 сума оплати за товар згідно контракту №20/03/2023 від 20.03.2023, специфікації 3 та 4 від 12.07.2023 становить 109787,70 дол.США, що не ідентифікується з партією товару, поданою до митного оформлення, специфікація 03 не подана до митного оформлення;

- прайс-лист №б/н від 01.07.2023 містить цінову пропозицію на заявлений товар, що імпортується, тоді як відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;

- відповідно до коносаменту №22 від 05.08.2023 порт завантаження товару QINGDAO Китай, порт розвантаження KLAIPEDA, Литва. Надані рахунки про транспортно-експедиційне обслуговування №TG290923007 від 29.09.2023, №444 від 03.10.2023, довідки про перевезення №12474 від 29.09.2023, не містять інформації про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт в порту. Такі затрати могли бути понесені імпортером та відповідно мали б бути додані до митної вартості товару;

- рахунок про надання транспортних витрат №TG290923007 від 29.09.2023, довідка про перевезення №12474 від 29.09.2023 містить інформацію щодо експедиторських витрат в сумі 2400 грн, однак вони не були включені до митної вартості. Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих товарів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в т.ч. надання послуг на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів.

Таким чином саме під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено вказані розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок,, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи.

Згідно з вимогами наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.ст. 53-54 МК України запропоновано подати додаткові документи.

Декларант надав додаткові документи, однак лист №05/10 від 05.10.2023 є повідомленням, в якому описано бачення ТОВ «ДОК-АГРО» щодо поданих до митного оформлення документів, однак документів, які б підтвердили митну вартість не надав.

У зв`язку з викладеним, митна вартість не могла бути визначеною за основним методом.

При дослідженні інформації з митної декларації (далі МД) №UA205140/2023/052311 від 03.07.2023, яка була використана митним органом при коригуванні митної вартості, з`ясовано, що опис та фізичні характеристики товару: назва товару - пропіонат кальцію гранульований, хімічна формула - C6H10CaO4-H2O, зовнішній вигляд - має вигляд гранульованого порошку від білого до кремового кольору, сіль кальцію і пропіонової кислоти отримують шляхом взаємодії пропіонової кислоти з хлоридом або гідроксидом кальцію, при цьому домішками є: карбонати, лактати кальцію, рік виробництва 2023 рік, термін придатності 2025 року, застосування - використовується в харчовій промисловості як консервант для захисту продукції від грибків бактерій та плісняви, виробник - A.M. FOOD CHEMICAL CO., LIMITED, CN, тобто товар, що ввозиться відповідно до №23UA47U3 від 03.10.2023 є максимально наближеним до вищезазначеного.

Крім того, аналогічними є умови поставки відповідно до умов, вказаних у вищезазначених митних деклараціях, а саме: CIF CN LT.

Вищезазначена інформація підтверджує правомірність застосування митним органом при здійсненні коригування митної вартості товару за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

А отже, митну вартість товарів визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до ст. 59 МК України.

Рівень митної вартості становить 1,2178 дол.США/ за МД №UA205140/2023/052311 від 03.07.2023.

Таким чином, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №23UA12U0 від 05.10.2023 з наданням гарантій, передбачених ч. 7 ст. 55 МК України.

З огляду на вищезазначене, апелянт вважає, що рішення про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05.10.2023 №205140/2023/000616/1 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006787 від 05.10.2023 містить причини відмови, вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також в ній вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову. Тобто вона цілком відповідає положенням Митного кодексу України та Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів від 24.10.2023 №205140/2023/000646/2 є таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, положень МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законним та обґрунтованим.

Апелянт просив рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 у справі №140/3243/24 скасувати та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість товару. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача №UA205140/2023/000616/1 від 05.10.2023 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм ч. 2 ст. 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

З огляду на те, що картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006787 від 05.10.2023 є похідною від рішення про коригування митної вартості товарів, яке визнається протиправним, відповідно картка відмови також підлягає скасуванню.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 20.03.2023 між ТОВ «ДОК-АГРО» (покупець) та компанією AM Food Chemical Co., Limited (Китай) (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №20/03/2023, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець купити і оплатити хімічні речовини, що надалі називається «товар». Найменування, кількість, якість, ціна, період поставки, базис поставки та інші необхідні умови поставки обумовлюються Сторонами в Додатках/Специфікаціях і/або Доповненнях, що є невід`ємною частиною цього Контракту. Під партією Товару розуміється кількість Товару, вказана в відповідному Додатку/Специфікацїї і/або Доповненнях до цього Контракту. Остаточна сума контракту буде визначена за результатами поставки Товару протягом терміну дії Контракту.

Згідно з пунктом 3 контракту ціна товару, що поставляється за даним контрактом, погоджується на кожну партію товару окремо і відображається у відповідних Доповненнях/ Специфікаціях і/або Додатках до цього Контракту. Загальна вартість контракту складається з сум усіх підписаних сторонами Додатків/Специфікацій або Доповнень. Валюта контракту - долар США. Товар, що купується за даним контрактом, буде транспортований в Україну для митного очищення і використання його на території України».

Також пунктом 4 контракту передбачено, що за кожну відвантажену партію товару Продавець виставляє на Покупця інвойс з розрахунком його вартості на основі ціни згідно Розділу 3 Контракту. Оплата за партію Товару проводиться Покупцем на умовах 100% передплати» (а.с. 33-34).

Між сторонами укладено Специфікацію №4 від 12.07.2023 щодо поставки товару - пропіонат кальцію (гранульований, кормовий) на умовах поставки: CIF (INCOTERMS 2020), Клайпеда, Литва загальною вартістю 19380,00 дол.США, умови оплати визначено - 100% передоплата (а.с. 35).

Також продавцем надіслано покупцю проформу інвойс №AM20230712CG від 12.07.2023 щодо здійснення оплати за товар в сумі 19380,00 дол.США (а.с. 38).

На виконання умов контракту, Специфікації та на підставі проформи інвойсу №AM20230712CG від 12.07.2023 ТОВ «ДОК-АГРО» здійснено оплату в сумі 109787,70 дол.США відповідно до банківського повідомлення у формі swift від 13.07.2023 (а.с. 39).

Згідно з комерційним інвойсом від 12.07.2023 №AM20230712CG компанією AM Food Chemical Co., Limited (Китай) поставлено 19000 кг товару; вартість партії товару становить 19380,00 дол. США (а.с. 37).

З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту вказаного товару 03.10.2023 декларантом в інтересах ТОВ «ДОК-АГРО» в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано МД №23UA47U3. Фактурна вартість імпортованого товару становить 19380 дол.США (графа 22, 42 митної декларації). Митну вартість визначено за основним методом за ціною договору (контракту) з урахуванням витрат на транспортування, всього на загальну суму 801048,21 грн.

Для підтвердження митної вартості декларантом додано: сертифікат якості б/н від 14.07.2023; пакувальний лист б/н від 14.07.2023; рахунок-фактура (iнвойс) №AM20230712CG від 12.07.2023; коносамент №22 від 05.08.2023; автотранспортну накладну б/н від 29.09.2023; супровідний документ Т1 №23LTLR10000002E437 від 29.09.2023; сертифiкат про походження товару №23C3700B2499/00032 від 07.08.2023; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів №23UA42U5.001 від 03.10.2023; картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006762 від 03.10.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №270317/002244521 від 13.06.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №444 від 03.10.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG290923007 від 29.09.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №12474 від 29.09.2023; страховий поліс № від 21.07.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 12.07.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №20/03/2023 від 20.03.2023; договір про надання послуг митного брокера №11/09 від 11.09.2023; договір (контракт) про перевезення №12474 від 26.09.2023; договір (контракт) про перевезення №200-Д від 26.09.2023; копію митної декларації країни відправлення №00750446 від 12.07.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган в електронному повідомленні від 04.10.2023 декларанту зазначив, що про наявні розбіжності в поданих документах до митного оформлення та запропоновано подати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) банківські (платіжні) документи щодо даної поставки, 5) транспортні (перевізні) документи (а.с. 29).

У відповідь на електронне повідомлення митниці ТОВ «ДОК-АГРО» подало додаткові пояснення від 05.10.2023 №05/10, у яких повідомило, що надало усі документи для підтвердження митної вартості за основним методом згідно з ч. 1 ст. 58 МК України (а.с. 30-32).

05.10.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000616/1, а також сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006787 (а.с. 26-27).

Як зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення від 05.10.2023 №UA205140/2023/000616/1 митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме:

- відповідно до банківського платіжного документу 270317/002244521 від 13.07.2023 сума оплати за товар згідно контракту 20/03/2023 від 20.03.2023, специфікації 3 та 4 від 12.07.2023 становить 109 787,70 дол. США, що не ідентифікується з партією товару, поданою до митного оформлення; специфікація 3 не подана до митного оформлення;

- прайс-лист №б/н від 01.07.2023 містить цінову пропозицію на заявлений товар, що імпортується, тоді як відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;

- відповідно до коносаменту №22 від 05.08.2023 порт завантаження товару QINGDAO Китай, порт розвантаження KLAIPEDA, Литва. Надані рахунки про транспортно-експедиційне обслуговування №TG290923007 від 29.09.2023, №444 від 03.10.2023, довідки про перевезення №12474 від 29.09.2023, не містять інформації про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт в порту. Такі затрати могли бути понесені імпортером та відповідно мали б бути додані до митної вартості товару;

- рахунок про надання транспортних витрат №TG290923007 від 29.09.2023, довідка про перевезення №12474 від 29.09.2023 містить інформацію щодо експедиторських витрат у сумі 2400 грн, однак вони не були включені до митної вартості. Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих товарів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в т.ч. надання послуг на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

На пропозицію митного органу про надання додаткових документів, додатково декларантом подано не весь перелік запитуваних документів, про що повідомив листом від 05.10.2023. У зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених частиною 2-4 статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої митної вартості. Митну вартість визначено відповідно до наказу Держмитслужби №476 від 01.07.2021 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу про вартість ідентичних товарів для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 59 Митного кодексу України на рівні 1,2178 дол.США за МД №UA205140/2023/052311 від 03.07.2023.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 1 МК Ураїни передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із положеннями п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами ст.ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За ч. 3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначено таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч. 3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України №2 від 13.03.2017 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Своєю чергою, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Передумовою для прийняття оскаржених рішень слугувала наявність розбіжностей в документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а саме (із урахуванням доводів відповідача в суді):

- відповідно до банківського платіжного документу 270317/002244521 від 13.07.2023 сума оплати за товар згідно контракту 20/03/2023 від 20.03.2023, специфікації 3 та 4 від 12.07.2023 становить 109 787,70 дол. США, що не ідентифікується з партією товару, поданою до митного оформлення; специфікація 3 не подана до митного оформлення;

- прайс-лист №б/н від 01.07.2023 містить цінову пропозицію на заявлений товар, що імпортується, тоді як відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;

- відповідно до коносаменту №22 від 05.08.2023 порт завантаження товару QINGDAO Китай, порт розвантаження KLAIPEDA, Литва. Надані рахунки про транспортно-експедиційне обслуговування №TG290923007 від 29.09.2023, №444 від 03.10.2023, довідки про перевезення №12474 від 29.09.2023, не містять інформації про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт в порту. Такі затрати могли бути понесені імпортером та відповідно мали б бути додані до митної вартості товару;

- рахунок про надання транспортних витрат №TG290923007 від 29.09.2023, довідка про перевезення №12474 від 29.09.2023 містить інформацію щодо експедиторських витрат у сумі 2400 грн, однак вони не були включені до митної вартості. Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих товарів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в т.ч. надання послуг на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

Водночас, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією наступні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України: сертифікат якості б/н від 14.07.2023; пакувальний лист б/н від 14.07.2023; рахунок-фактура (iнвойс) №AM20230712CG від 12.07.2023; коносамент №22 від 05.08.2023; автотранспортна накладна б/н від 29.09.2023; супровідний документ Т1 №23LTLR10000002E437 від 29.09.2023; сертифiкат про походження товару №23C3700B2499/00032 від 07.08.2023; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №23UA42U5.001 від 03.10.2023; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006762 від 03.10.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №270317/002244521 від 13.06.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №444 від 03.10.2023; рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG290923007 від 29.09.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №12474 від 29.09.2023; страховий поліс № від 21.07.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 12.07.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №20/03/2023 від 20.03.2023; договір про надання послуг митного брокера №11/09 від 11.09.2023; договір (контракт) про перевезення №12474 від 26.09.2023; договір (контракт) про перевезення №200-Д від 26.09.2023; копія митної декларації країни відправлення №00750446 від 12.07.2023.

Зокрема, контрактом №20/03/2023 від 20.03.2023 визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до інвойсу від 12.07.2023 вартість товару становить 19380 доларів США. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару (пропіонат кальцію, гранульований, кормовий), його кількість (19000кг), ціну (1,02 дол.США/кг).

Ціна товару в інвойсі відповідає фактурній вартості, зазначеній у графі 22 в МД №23UA7U3.

Як вірно встановив суд першої інстанції, ТОВ «ДОК-АГРО» проведено передоплату за товар у розмірі 100% - 109787,70 дол. США, що включає в себе оплату за дві партії товару, що визначений у специфікаціях №3, №4. Банківська виписка щодо проведеного платежу містить посилання на контракт купівлі - продажу №20/03/2023 від 20.03.2023 та специфікаціії, що в повній мірі дає змогу ідентифікувати за який товар здійснено оплату. Загальна вартість товару згідно Специфікації №4 становить 19380 дол. США, що підтверджується банківським платіжним дорученням від 13.07.2023 №б/н (а.с.39).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що платіжний документ від 13.07.2023 №б/н ідентифікується з партією товару.

При цьому слід звернути увагу на те, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з ч. 2 ст. 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. При цьому, товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач повинен нести інші витрати.

Щодо прайс-листа №б/н від 01.07.2023, який є лише пропозицією (oferta) на кожну окрему поставку від продавця, то апеляційний суд зазначає, що відповідач в оскаржуваних рішеннях не посилається на жодну норму законодавства України або міжнародного законодавства, яка б зобов`язувала сторони договору купівлі-продажу виконувати умови договору відповідно до прайс-листів, калькуляцій, комерційних пропозицій. Не міститься такої вимоги у і договорі, на підставі якого здійснювався продаж товару, щодо якого застосоване коригування його митної вартості. Крім того, посилання як на складову та підставу визначення митної вартості товару на підставі прайс-листа виробника товару є безпідставними, оскільки обов`язкове подання такого документу ч. 2 ст. 53 МК України не передбачено.

Поряд з цим, прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів. По-друге, це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. По-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може вказувати на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

На законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який продавець може оформлювати в довільній формі та на власний розсуд. Тому будь-які сумніви в правильності складання прайс-листа не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року у справі №810/690/17 та від 10 травня 2023 року по справі №815/1780/17.

Як вбачається з специфікації №4 від 12.07.2023 до контракту купівлі-продажу №20/03/2023 від 20.03.2023, умови поставки товару: CIF, Клайпеда, Литва (INCOTERMS).

Згідно правил Інкотермс термін CIF «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають відвантаження товару, переходять із продавця на покупця.

У спірному рішенні відповідачем зазначено, що «надані рахунки на транспортно-експедиційне обслуговування №TG290923007 від 29/09/2023, довідка про перевезення№12474 від 29.09.2023 містить інформацію щодо експедиторських витрат у сумі 2400 грн, однак вони не були включені до митної вартості. Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих товарів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в т.ч. надання послуг на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів».

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 10.01.2022 між ТОВ «Таніт Груп» (експедитор) та ТОВ «Док-Агро» (клієнт) було укладено договір транспортного експедирування №10.01.2022/9310Д, відповідно до умов якого експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експертно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших вантажів клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (п.1.1. договору).

У свою чергу клієнт зобов`язувався оплачувати послуги експедитора, а також відшкодовувати додаткові витрати, в тому числі, але не виключно витрати з демереджу, детеншну, понаднормового простою, зберігання, зважування, навантаження, розвантаження, які виникли у Експедитора при виконанні цього Договору, якщо такі витрати не виникли з вини Еспедитора (п.п.2.4.13. п.2.4. договору).

На підставі наведеного та в рамках виконання сторонами своїх зобов`язань за договором експедитором було надано клієнту рахунок №TG290923007 від 29.09.2023 та довідку про транспортні витрати після доставки вантажу №12474 від 29.09.2023 щодо наданих послуг за межами України з вантажно-розвантажувальних робіт у порту Клайпеда (Литва) за коносаментом EGLV22 вантажу в контейнері GLDU9533568, згідно яких вартість транспортно-експедиторського обслуговування складає 50678,74 грн, яка була включена позивачем до митної вартості товару.

Апеляційний суд встановив, що експедиторська винагорода у сумі 2400 грн., яка зазначена у рахунку про надання транспортних витрат TG290923007 від 29.09.2023 це винагорода експедитора за надання послуг з перевезення по території України, тому позивач правомірно не включив її до митної вартості товару.

Окрім цього, 26.09.2023 між позивачем та ТОВ «Скай Делівері» укладено договір-заявку перевезення вантажів №200-Д, відповідно до умов якого замовник (ТОВ «Док-Агро») доручив, а перевізник (ТОВ «Скай Делівері») взяв на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажу (сировина масою 22 тони) автомобілем НОМЕР_1 , причеп (кузов) НОМЕР_2 з пункту навантаження Klaipeda до пункту розвантаження у см.Локачі, вул.Січових Стрільців (Горєлова), буд.1, Волинська обл. Сума фрахту згідно із п.1.16 даного договору становить 50115 грн.

Відповідно до рахунку на оплату №444 від 03.10.2023 доставка відповідного товару до кордону України 39670,00 грн, що включено до митної вартості товару.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що визначена у митній декларації МД №23UA47U3 від 03.10.2023 митна вартість товару у розмірі 801047,21 грн (еквівалентно 21905,36 дол. США), включає вартість товару (19380 дол. США) і вартість витрат на транспортування товару до кордону України в сумі 92348,74 грн, яка підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом, є вірними.

Вказані документи надані Волинській митниці, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації №23UA47U3 від 03.10.2023.

Також безпідставними є доводи митного органу, що згідно коносаменту № 22 від 05.08.2023 порт завантаження товару Шанхай (Китай), порт розвантаження - Клайпеда (Литва), а надані рахунок про транспортно-експедиційне обслуговування № TG290923007 від 29.09.2023 та довідка про перевезення № 12474 від 29.09.2023 не містять інформації про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт в порту, а такі затрати могли бути понесені імпортером та відповідно мали б бути додані до митної вартості товару.

Зокрема, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Отже, у рішенні відповідачем не обґрунтовано підстав для можливого заниження позивачем транспортних витрат та наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

Таким чином, надані митному органу довідка про транспортні витрати № 12474 від 29.09.2023 та рахунок № TG290923007 від 29.09.2023 підтверджують вартість транспортно-експедиторського обслуговування за межами території України та вантажно-розвантажувальних робіт у порту Клайпеда комплекс перевантажувальних робіт за коносаментом № 22 вантажу в контейнері GLDU9533568.

Отже, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження.

Водночас, спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Також в ЄАІС ДФС України є відсутньою інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п .2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (№UA205140/2023/052311 від 03.07.2023), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

За таких обставин, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000616/1 від 05.10.2023, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006787 від 05.10.2023 не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправними та підлягають скасуванню.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року у справі №140/3243/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк