Справа № 160/30890/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30890/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Чернівецької митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року (суддя Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех»

до Чернівецької митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів № UA408000/2024/000506/2 від 09.10.2024.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех», Україна (Покупець) та компанією TRIANGLE TYRE CO. LTD, Китай (Продавець) укладено Контракт від 03.07.2023 № TRI-0307, за умовами якого продавець зобов`язується продати покупцю на умовах FOB Qingdao, Китай (у відповідності з «ІНКОТЕРМС 2010») шини вантажні в асортименті та кількості, зазначених у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту. Ціна на товар встановлена в доларах США за 1 штуку, узгоджується сторонами на кожну партію, що поставляється, про що зазначається у відповідних специфікаціях до даного контракту.

В адресу позивача було оформлено поставку партії товару шини у кількості 201 шт. на суму 30 393,07 доларів США відповідно до специфікацій № 10, №11.

З метою митного оформлення названої партії товару позивачем було подано 09.10.2024 до Чернівецької митниці ЕМД № 24UA68U6.

Митна вартість імпортованого товару заявлена декларантом за ціною Контракту.

Разом з митною декларацією для митного оформлення товару були надані: пакувальний лист (Packing list) № 1-3/2962-1 від 11.07.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 1-3/2962-1 від 11.07.2024; коносамент (Bill of lading) № 242030602 від 19.07.2024; коносамент (Bill of lading) № ZH240700136 від 19.07.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 8051 від 03.10.2024; декларація про походження товару (Declaration of origin) № 1-3/2962-1 від 11.07.2024; некласифікований комерційний документ - Специфікація № 2/5 від 11.07.2024; банківські платіжні документи № 164 від 17.04.2024, № 166 від 21.05.2024, № 183 від 11.09.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 1052 від 25.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 25.09/24-27 від 25.09.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) -додаткова угода № 1107 від 11.07.2024; Специфікація № 10 від 09.04.2024; Специфікація № 11 від 05.06.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) № TRI0307 від 03.07.2023; договір про надання послуг митного брокера № 0101/23 від 01.01.2023; договір (контракт) про перевезення № 01039-30 від 01.03.2019; комерційна пропозиція № 1224200 від 09.04.2024; копія митної декларації країни відправлення № 00205417 від 11.07.2024.

Під час митного контролю митний орган дійшов висновку, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, а саме: у п. 5 контракту № TRI0307 від 03.07.2023 йдеться про наявність пакування та маркування, проте відомостей щодо включення вартості пакування та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано; інвойс від 11.07.2024 № 1-3/2962-1 виставлений на суму 176 786,61 дол. США. Специфікація № 2/5 від 11.07.2024 до цього інвойсу виставлена на суму 30 393,07 дол. США, на яку і здійснюється митне оформлення даної декларації. За умовами зовнішньоекономічного контракту відповідно до гр. 44 МД товар постачається в рамках Специфікації № 10 від 09.04.2024 на суму 441 551,50 дол. США та Специфікації № 11 від 05.06.2024 в редакції додаткової угоди № 1107 від 11.07.2024 на суму 257 137,58 дол. США. При цьому ані інвойс від 11.07.2024 № 1-3/2962-1, ані Специфікація № 2/5 від 11.07.2024 не містять посилання на ці специфікації. Отже невідомо відповідно до яких специфікацій постачається товар, що оформлюється; Специфікації № 10 від 09.04.2024 та № 11 від 05.06.2024 (в редакції додаткової угоди № 1107 від 11.07.2024) до контракту № TRI0307 від 03.07.2023 виставлені на загальну суму 698 689,08 дол. США та передбачають 100% передоплати. Інвойс від 11.07.2024 № 1-3/2962-1 виставлений на суму 176 786,61 дол. США, в ньому також передбачена наявність 100% передоплати. В платіжних інструкціях № 164 від 17.04.2024, № 166 від 21.05.2024 та № 183 від 11.09.2024 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено, що оплата здійснена за Специфікаціями № 8 від 25.01.2024, № 10 від 09.04.2024 та № 11 від 05.06.2024. При цьому Специфікація № 8 від 25.01.2024 до оформлення не надана. Отже неможливо здійснити перевірку факту 100% оплати за партію товару, який оформлюється; рахунок на оплату від 25.09.2024 № 1052 містить відомості щодо експедиторської винагороди на території України. Разом з тим, відомості щодо експедиторської винагороди за межами України в рахунку відсутні. Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту. Виникає питання щодо документального підтвердження зазначених відомостей. Документів, які б підтвердили безпосередньо вартість та критерій розподілу даної винагороди на до/після кордону України, не надано; в CMR від 03.10.2024 № 8051 перевізником зазначено F.O.P. YANOV O.F. Рахунок на оплату від 25.09.2024 № 1052 та довідка про транспортні витрати від 25.09.2024 № 25.09/24-27 виставлені ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді». Проте, документів від перевізника до експедитора не надано. Отже, відсутнє документальне підтвердження умов надання послуг, їх вартості та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості.

Запропоновано надати протягом 10 календарних документи відповідно до статті 53 МК України за наведеним письмовим переліком.

Декларантом не були надані додаткові документи, в зв`язку з чим Чернівецькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA408000/2024/000506/2 від 09.10.2024, яке є предметом оскарження в цій справі.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваних рішень, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам митного органу та висновкам суду першої інстанції, в розрізі з вищенаведеними нормами чинного законодавства, суд апеляційної інстанції виходить з того, що поставка товару була здійснена на умовах FОВ, про що письмово домовилися сторони договору шляхом складання відповідного інвойсу.

Правило FOB означає, що товар повинен привезти до порту призначення відправник та завантажити на судно. Після того, як вантаж розмістять на борту, ризики під час перевезення та подальшої доставки переходять до покупця.

Таким чином, для підтвердження митної вартості товару покупець має підтвердити вартість транспортування товару, яка включає в себе, у тому числі, пакування та маркування товару.

Умовами Контракту № TRI 0307 від 03.07.2023 не передбачено, що ціна включає в себе вартість пакування та маркування товару, а тому розмір цих складових митної вартості товару має бути доведена позивачем, про що вірно зауважив митний орган.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. 7 Контракту № TRI 0307 від 03.07.2023, оплата за товар здійснюється на умовах, що вказані в специфікаціях.

Відповідно, ціна кожної партії товару, зазначена в інвойсах, має відповідати ціні, погодженій у специфікації.

Як обґрунтовано зауважує відповідач, інвойс від 11.07.2024 № 1-3/2962-1 виставлений на суму 176 786,61 дол. США. Специфікація № 2/5 від 11.07.2024 до цього інвойсу виставлена на суму 30 393,07 дол. США, на яку і здійснюється митне оформлення даної декларації. За умовами зовнішньоекономічного контракту відповідно до гр. 44 МД товар постачається в рамках Специфікації № 10 від 09.04.2024 на суму 441 551,50 дол. США та Специфікації № 11 від 05.06.2024 в редакції додаткової угоди № 1107 від 11.07.2024 на суму 257 137,58 дол. США, натомість ані інвойс від 11.07.2024 № 1-3/2962-1, ані Специфікація № 2/5 від 11.07.2024 не містять посилання на ці специфікації.

Також суд звертає увагу, що інвойс від 11.07.2024 № 1-3/2962-1 сформований на суму 176 786,61 дол. США з умовами оплати партії товару 100% передоплати. Водночас надані до митного оформлення платіжні інструкції № 164 від 17.04.2024, № 166 від 21.05.2024 та № 183 від 11.09.2024 містять призначення платежу оплата за Специфікаціями № 8 від 25.01.2024, № 10 від 09.04.2024 та № 11 від 05.06.2024, що не дає можливість ідентифікувати ці платіжні документи як такі, що підтверджують оплату за інвойсом від 11.07.2024 № 1-3/2962-1.

Є помилковим висновок суду першої інстанції, що умови оплати безпосередньо не стосуються митної вартості товару, адже платіжні документи (в разі здійснення оплати) є обов`язковими документами для підтвердження митної вартості товару відповідно до приписів статті 53 МК України.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами митного органу, що наявність наведених розбіжностей не дає встановити дійсну вартість партії товару, погоджену сторонами Контракту, та, відповідно, визначити митну вартість за першим методом.

Натомість, не зважаючи на встановлені розбіжності та пропозицію митного органу надати додаткові документи, позивач не подав до Чернівецької митниці ані пояснення з приводу виявлених розбіжностей, ані належний документ щодо оплати партії товару.

Не надані позивачем обґрунтовані пояснення та належні докази, які усувають такі розбіжності, й до суду.

Відтак, за висновком суду апеляційної інстанції, митний орган мав належні підстави для коригування митної вартості товару за другорядним методом.

При цьому зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач навів належні пояснення щодо застосування обраного методу, доводи позивача та висновки суду першої інстанції з цього приводу є формальними та помилковими, які не можуть бути самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Інші висновки суду апелянтом не спростовані, проте це не впливає на загальну оцінку правомірності оскаржуваного рішення митного органу.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в адміністративній справі № 160/30890/24 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 13 травня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 13 травня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров