Справа № 320/489/23
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/489/23 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Ольшевської Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства економіки України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства економіки України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економіки України від 05.12.2022 №1593-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту економіки безпеки і оборони - начальника управління економіки безпеки і оборони Міністерства економіки України;

- зобов`язати Міністерство економіки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.12.2022 по дату ухвалення судом рішення про поновлення на роботі з урахуванням індексації.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні, суддю-доповідача, позивача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Наказу Міністерства економіки України від 16.08.2021 №899-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора департаменту економіки безпеки і оборони - начальника управління економіки безпеки і оборони з 17.08.2021.

Наказом Мінекономіки від 02.09.2022 №2913 "Про структуру апарату Міністерства економіки України" оптимізовано структуру Міністерства та 08.09.2022 затверджено новий штатний розпис Міністерства економіки України, яким передбачено скорочення 236 штатних посад.

Так, Наказом Мінекономіки від 02.09.2022 №2913 затверджено структуру апарату Мінекономіки, згідно якої у складі департаменту економіки безпеки і оборони ліквідуються управління економіки безпеки і оборони, в склад якого входили: відділ планування розвитку сектору безпеки і оборони; відділ економічної політики у сфері безпеки і оборони; відділ мобілізаційної підготовки; відділ резервного фонду бюджету та бюджетних програм; сектор захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах оборонно-промислового комплексу та управління військово-технічного співробітництва, в склад якого входили: відділ політики експортного контролю; відділ координації співробітництва з НАТО. Натомість утворюються відділи департаменту економіки безпеки і оборони: економічного супроводження оборонних закупівель та оборонно-промислового комплексу; взаємодії з сектором безпеки і оборони; резервного фонду; мобілізаційної підготовки; політики експортного контролю, координації співробітництва з НАТО та сектор захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах оборонно-промислового комплексу.

Із затвердженого державним секретарем Мінекономіки 08.09.2022 штатного розпису апарату Мінекономіки на 2022 року вбачається, що у складі департаменту економіки і безпеки оборони передбачено 6 відділів та 1 сектор, зазначені вище. Зокрема, вводяться посади заступник директора департаменту - начальник відділу економічного супроводження оборонних закупівель та оборонно-промислового комплексу, заступник директора департаменту - начальник відділу мобілізаційної підготовки та заступник директора департаменту - начальник відділу політики експортного контролю.

У зв`язку із вищевказаним наказ Мінекономіки від 26.04.2022 №1016 "Про структуру апарату Міністерства економіки України" (яким була затверджена попередня структура Міністерства) визнано таким, що втратив чинність.

Отже, відбулась ліквідація всіх управлінь в структурі департаменту економіки безпеки і оборони та як наслідок скорочення посади заступника директора департаменту - начальника управління економіки безпеки і оборони, на якій перебував позивач.

Мінекономіки 01.11.2022 попередило ОСОБА_1 про скорочення його посади та запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу мобілізаційної підготовки департаменту економіки безпеки і оборони, а також запропоновано перелік всіх наявних в Міністерстві вакантних посад для можливого переведення на одну із них для подальшого проходження державної служби.

Позивач ознайомлена з попередженням від 01.11.2022, про що свідчить його підпис та напис "не згоден".

Надалі, Наказом Мінекономіки від 05.12.2022 №1593-к звільнено ОСОБА_1 з посади заступника директора департаменту економіки безпеки і оборони - начальника управління економіки безпеки і оборони 07.12.2022 у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців, пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".

Підставою звільнення зазначено наказ Мінекономіки від 02.09.2022 №2913 "Про структуру апарату Міністерства економіки України", штатний розпис міністерства, затверджений 08.09.2022 та попередження від 01.11.2022.

Не погоджуючись зі спірним наказом про звільнення та вважаючи його протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 889-VIII) посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

В силу пункту 4 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Приписами пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII визначено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Приписами частини 3 статті 87 Закону №889-VIII встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Процедура переведення державних службовців передбачена статтею 41 Закону №889-VIII, згідно з якою державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Переведення не повинно бути прихованим покаранням.

Колегія суддів звертає увагу, що Мінекономіки було дотримано процедуру попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 шляхом надання останньому попередження від 01.11.2022, в якому зазначено, що відповідно до наказу Міністерства економіки України від 02.09.2022 № 2913 «Про структуру апарату Міністерства економіки України» внесені зміни до структури Міністерства та затверджено штатний розпис Міністерства економіки України від 08.09.2022, згідно з яким посада позивача скорочена.

Матеріали справи підтверджують, що позивач ознайомився з попередженням 01.11.2022, про що свідчить його підпис та напис «не згоден» (міститься у матеріалах справи).

Окрім цього, приписами законодавства встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей (п. 2 ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу»).

ОСОБА_1 було запропоновано переведення на нижчу посаду державної служби, що не заборонено Законом України «Про державну службу», а саме: головного спеціаліста відділу мобілізаційної підготовки департаменту економіки безпеки і оборони, яка була вакантна в структурному підрозділі, де раніше працював позивач.

Також Мінекономіки запропонувало всі вакантні посади в Міністерстві, які існували на момент звільнення позивача для подальшого працевлаштування та проходження державної служби. Список вакантних посад міститься в матеріалах справи.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до списку вакантних посад в Міністерстві економіки України, що надавався позивачу разом з попередженням про звільнення, як додаток, ОСОБА_1 було запропоновано також серед інших посада заступника генерального директора директорату праці та зайнятості - керівника експертної групи з розвитку людського капіталу та соціального діалогу та посада директора департаменту сфери публічних закупівель та конкурентної політики для можливого переведення для подальшого проходження державної служби.

Однак ОСОБА_1 не погодився із переведенням на запропоновану йому посаду головного спеціаліста, а також не виразив жодного волевиявлення щодо переведення на запропоновані йому інші посади, що підтверджується його особистим підписом на попередженні від 01.11.2022 та написом «не згоден».

Таким чином вищевикладене спростовує висновки суду першої інстанції, що відповідачем не було виконано усі приписи чинного законодавства, оскільки позивачу запропоновано було лише одну посаду та не запропоновано наявні рівнозначні посади та те що, наявні вільні вакансії на 01.11.2022 не було запропоновано позивачу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем до попередження надало перелік вакантних посад станом на дату попередження, які наявні у Мінекономіки задля забезпечення працевлаштування та подальшого проходження державної служби ОСОБА_1 .

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що підпис ОСОБА_1 проставлений у графі «ознайомився» - стосується переліку вакантних посад, і жодним чином не стосується відмови ОСОБА_1 від переведення на будь-які посади, окрім відмови від переведення на посаду головного спеціаліста відділу мобілізаційної підготовки департаменту економіки безпеки і оборони є безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Тобто, Міністерством економіки України було запропоновано позивачу всі наявні вакантні посади для подальшого проходження державної служби.

Відповідно до ч. 3. ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 4 ст. 90 КАС України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Отже, Міністерством економіки України в повному обсязі виконано свій обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» щодо працевлаштування працівника, так як одночасно з попередженням ОСОБА_1 про скорочення його посади запропонувало переведення не лише на посаду головного спеціаліста відділу мобілізаційної підготовки департаменту економіки безпеки і оборони, а також запропонувало перелік всіх наявних в Міністерстві вакантних посад для можливого переведення на одну із них для подальшого проходження державної служби.

Верховним Судом у постанові від 05.01.2023 у справі № 340/2871/21 зроблено наступні висновки: «...відповідно до ст. 87 Закону України «Про державну службу» відповідач під час попередження запропонував позивачу рівнозначну посаду, проте останній не виявив бажання її зайняти, тому наказ про звільнення відповідача у спірній частині є таким, що відповідає критеріям правомірності, оскільки прийнятий з дотриманням приписів ст. 87 Закону України «Про державну службу», а тому не підлягає скасуванню судом».

Отже, Мінекономіки в повному обсязі виконало обов`язок, встановлений п. 2 ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», так як були запропоновані всі посади, які були вакантними у Міністерстві до звільнення позивача, що відповідає судовій практиці.

Позивачу була надана можливість на працевлаштування в Мінекономіки, в тому числі у департаменті (у якому він працював) та надано пропозиції іншої вакантної рівнозначної посади (заступник генерального директора директорату праці та зайнятості - керівник експертної групи з розвитку людського капіталу та соціального діалогу) і навіть вищу посаду (директор департаменту сфери публічних закупівель та конкурентної політики), але ОСОБА_1 не виявив бажання, про що свідчить його незгода у попередженні від 01.11.2022.

Отже, звільнення позивача є законним та правомірним, оскільки здійснено на підставі та у відповідності до положень Закону України «Про державну службу», а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати наказ Міністерства економіки України від 05.12.2022 №1593-к "Про звільнення ОСОБА_1 " задоволенню не підлягають.

Як вже зазначалось вище, наказом Мінекономіки від 02.09.2022 № 2913 затверджено структуру Міністерства, та 08.09.2022 було затверджено новий штатний розпис на 2022 рік апарату Мінекономіки, яким, зокрема ліквідовано всі управління в структурі департаменту економіки безпеки і оборони та утворено шість відділів: економічного супроводження оборонних закупівель та оборонно-промислового комплексу; взаємодії з сектором безпеки і оборони; резервного фонду; мобілізаційної підготовки; політики експортного контролю, координації співробітництва з НАТО і один сектор захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах оборонно- промислового комплексу.

Зміни структури апарату Мінекономіки підготовлено в рамках виконання завдання з організації ефективної роботи апарату Мінекономіки та скорочення витрат на утримання органів державної влади в умовах воєнного стану. Вказані пропозиції спрямовані забезпечити оптимізацію структури Мінекономіки без втрати ефективності при умові збереження основного функціоналу Міністерства (скорочення вакантних посад, посад, які знаходяться у простої до 25 % штатної чисельності).

Пропозиції щодо структури апарату Мінекономіки враховують зміни нормативно- правових актів України, якими встановлені повноваження Мінекономіки у відповідних сферах державного управління. Також оптимізація структури та виду деяких самостійних структурних підрозділів обумовлена зменшенням кількості об`єктів державної власності в сфері управління Мінекономіки та відповідно скороченням функціонального навантаження деяких структурних підрозділів, а також в умовах бюджетних обмежень в період воєнного стану спрямована на скорочення кількості посад державних службовців категорії «Б».

Одночасно, структурна трансформація у формі зменшення кількості управлінських рівнів підрозділу, за умови збереження чисельності працівників такого підрозділу, зумовлена зміною пріоритетності та функціонального навантаження підрозділу в період воєнного стану та спрямована на створення умов для прискорення швидкості підготовки та прийняття управлінських рішень.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, задоволення вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є вимогою, задоволення якої залежить від задоволення вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Мінекономіки від 05.12.2022 № 1593-К «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Оскільки колегією суддів не встановлено правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Мінекономіки від 05.12.2022 № 1593-К «Про звільнення ОСОБА_1 » та задоволення позову в цій частині, похідні вимоги також задоволенню не підлягають.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції на підставі неповного з`ясування та невірно встановлених обставин справи дійшов до помилкового висновку щодо необґрунтованості та незаконності наказу Міністерства економіки України, а тому Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства економіки України - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено - 12 травня 2025 року.