Справа № 580/369/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року справа № 580/369/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Кульчицького С.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Регіон-Плюс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство "Регіон-Плюс" (далі - позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №135722 від 09.12.2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки транспортним засобом перевозився подільний вантаж (пісок), а законодавчими актами не передбачено правил отримання дозволу на рух з подільним вантажем. Відтак, позивач вважає, що посадові особи застосували до підприємства санкцію за неотримання дозволу, який апріорі не існує, а отже і не може бути отриманий. Крім того позивач зазначив, що за відсутності замірів відстаней між осями неможливо встановити, які осі даного транспортного засобу та як наслідок встановити факт перевантаження.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

До суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову у повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що на основі інформації, що зазначена в наданій водієм на момент перевірки ТТН №б/н від 09.10.2024 працівниками Укртрансбезпеки встановлено, що повна маса транспортного засобу з вантажем становила 34,1 т., при нормативно допустимих для доріг державного значення, відповідно до п. 22.5 ПДР - 26 т. Таким чином враховуючи те, що вагові параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативно-допустимі, визначені пунктом 22.5 ПДР норми більш як на 2 відсотки, працівниками Укртрансбезпеки було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0068906 від 09.10.2024, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №006524 від 09.10.2024 та Акт № 112555 від 09.10.2024 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Враховуючи, що в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлені підстави для застосування адміністративногосподарського штрафу, в.о. начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, 09.12.2024 стосовно позивача правомірно винесено постанову №135722 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт", в сумі 51000 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

За результатами здійснення 09.10.2024 головними спеціалістами Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Беренком О.В та Медухою І.В. рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 9 год. 35 хв. на а/д Т-24-09 межа с. Вербовець, автомобільний перевізник ПП Регіон -Плюс (згідно договору оренди ТЗ №б/н від 29.07.2024) за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки SCANIA P124д/н НОМЕР_1 здійснювало перевезення вантажу.

Під час перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням загальної маси, а саме, маса брутто 34,1 т. при допустимій 26 т., чим порушено вимоги п.22.5 ПДР, вимог наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": абзац 17 частини 1 статті 60 - перевищення встановлених законодавством габаритновагових норм понад 30% (фактично 31,15%) при перевезенні подільного вантажу, абзац 3 частини 1 статті 60 - перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених статтею 48 цього Закону, а саме у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографу та реєстраційні документи на транспортний засіб (оригінал).

Акт рейдової перевірки складався на місці перевірки в присутності водія.

Після оформлення акту перевірки, його надано водієві для підписання та надання письмових пояснень чи зауважень до акту.

Водій з актом ознайомився та отримав його копію про що свідчить його підпис.

В поясненнях про причини порушення зазначив Веду Додаток 3 до Положення про робочий час і відпочинок у водіїв, індивідуальна контрольна книжка водія ведеться.

Відповідно до абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III до автомобільних перевізників за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу застосовується штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, - застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, 09.12.2024 стосовно позивача винесено постанову №135722 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт", в сумі 51000 грн.

Не погоджуючись з даною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд дійшов таких висновків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III(далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Закон України «Про автомобільний транспорт» та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України №363 від 14.10.1997 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 128/2568 від 20.02.1998 року (далі-Правила №363), визначають товарно-транспортну накладну обов`язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Пунктом 11.1 Правил №363 передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до пункту 1 Правил № 363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Отож, товарно-транспортна накладна є основним первинним документом, який містить інформацію про перевезення вантажу, обсяги такого перевезення та відповідальних за його здійснення осіб.

Таким чином, товарно-транспортна накладна документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Відповідно до п. 11.3 Правил №363, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», передбачені вимоги, щодо оформлення товарно-транспортної накладної, в якій серед іншого має бути вказаний такий обов`язковий реквізит як загальна вага.

Відповідно до ст. 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт» вантажовідправник зобов`язаний серед іншого: вносити до товарнотранспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію.

Водій транспортного засобу перед прийняттям вантажу зобов`язаний перевірити відповідність реквізитів ТТН договору перевезення, в тому числі відповідність маси ТЗ із вантажем, зазначеної у ТТН договору перевезення вантажу та чинним нормам законодавства щодо дозволених вагових параметрів.

Відповідно, за умови будь-яких невідповідностей, водій може відмовитись від прийняття вантажу для перевезення, узгодивши зазначене з перевізником. При цьому, відповідальна особа вантажовідправника проставляючи власноручний підпису у графі здав ТТН, а водій приймаючи вантаж до перевезення підтверджують достовірність внесених даних до вказаного документу.

На основі інформації, що зазначена в наданій водієм на момент перевірки ТТН №б/н від 09.10.2024 працівниками Укртрансбезпеки встановлено, що повна маса транспортного засобу з вантажем становила 34,1 т., при нормативно допустимих для доріг державного значення, відповідно до п. 22.5 ПДР - 26 т. Таким чином враховуючи те, що вагові параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативно-допустимі, визначені пунктом 22.5 ПДР норми більш як на 2 відсотки, працівниками Укртрансбезпеки складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0068906 від 09.10.2024, Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №006524 від 09.10.2024 та Акт № 112555 від 09.10.2024 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

В даному випадку працівниками Укртрансбезпеки встановлено допущення ПП «РЕГІОН-ПЛЮС» перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30% (а саме на 31,15% від встановленої п.22.5 ПДР норми,) тобто порушення, відповідальність за яке передбачено абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлені підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідачем правомірно винесено постанову №135722 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт", в сумі 51000 грн.

Стосовно посилань позивача, що за відсутності замірів відстаней між осями неможливо встановити, що перевіряємий транспортний засіб був трьохвісним та як наслідок встановити факт перевантаження, суд зазначає таке.

Пунктом 16 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

В пункті 6 Порядку № 879 вказано, що: габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно пункту 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу. Точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання). Таким чином, виходячи із аналізу вищевказаних норм вбачається, що передбачено дві форми габаритно-вагового контролю: документальний та точний.

В даному випадку, при проведенні рейдової перевірки транспортного засобу, що використовувався позивачем здійснено документальний габаритно-ваговий контроль про що зазначено в матеріалах перевірки, який проводився не в зоні габаритно-вагового контролю та без застосування засобів вимірювальної техніки, а на підставі даних заначених в наданій водієм ТТН б/н від 09.10.2024. Тому графа 9 «Відстань між осями, метрів», як і графа 10 «Осьові навантаження, тонн» в Акті №0068906 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 09.10.2024 є незаповненими.

Нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку проведення документального габаритно-вагового контролю при наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації стосовно повної фактичної маси транспортного засобу з вантажем виключно у спосіб обов`язкового здійснення замірів відстаней між осями за допомогою спеціального обладнання.

Крім того, ще суд звертає увагу, що позивач посилається на стару редакцію п. 22.5 ПДР в якій говорилось що «осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.», яка на дату перевірки вже не діяла.

У даному випадку здійснювався документальний габаритно-ваговий контроль з визначення загальної маси транспортного засобу з вантажем за наявною ТТН, в результаті чого і встановлено перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні вантажу, а не визначення поосьових навантажень та загальної маси вантажного транспортного засобу у русі за допомогою вагового комплексу.

Згідно діючої редакції п.22.5 ПДР, відстань між осями має значення при визначенні нормативно допустимих навантажень на самі осі, що відбувається при здійсненні точного габаритно-вагового контролю, який здійснюється за допомогою засобу вимірювальної техніки виключно у зонах габаритно-вагового контролю.

Фотофіксацією транспортного засобу марки SCANIA P124д/н НОМЕР_1 підтверджується, що він є трьохвісним, ведуча вісь обладнана здвоєними колесами про що в пункті 3 графи 5 «Тип транспортного засобу» Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №006524 від 09.10.2024 стоїть відповідне позначення знаком +.

З проводу доводів позивача, про перевезення ним сипучого вантажу, який може рухатися під час руху автомобіля, а тому його маса в різних точках автомобіля не є сталою, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень, суд зазначає таке.

Згідно пункту 2.3 - 2.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, за наявністю тари вантажі підрозділяються на ті, для яких тара потрібна і для яких вона не потрібна. За способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними.

В залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні).

Позивачем здійснювалось перевезення піску, який є сипучим вантажем.

Водночас, суд зауважує, що саме перевищення вагових параметрів на одну вісь (будь-яку) спричиняє руйнування дорожнього покриття дороги, саме за це встановлена відповідальність.

Суд звертає увагу, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Крім того, законодавець врегулював питання можливого переміщення вантажу під час руху (також і в разі гальмування) шляхом похибки у 2 %, оскільки пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що належний позивачу транспортний засіб перевищував допустимі нормативи навантаження на осі на 31,15 %. Вказане перевищення, є значно більшим допустимого в 2 % перевищення навантаження при переміщення вантажу під час руху.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що доводи та твердження позивача не свідчать про порушення відповідачем законодавства про автомобільний транспорт, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи, не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ