Справа № 380/4905/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4905/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 03.02.2025 (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2022, 2023, 2024 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01 листопада 2017 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788). 03 лютого 2025 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення (переведення) на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Відповідач призначив йому пенсію за віком з 03.02.2025, однак при її обчисленні застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки (3764,40 гривень), проіндексований на відповідні коефіцієнти.

Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки, на його думку, перехід з пенсії за вислугу років (призначеної за Законом № 1788) на пенсію за віком (за Законом № 1058) є новим призначенням пенсії. Відтак, відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати за три роки, що передували року звернення (2025), тобто за 2022, 2023 та 2024 роки, відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058.

Посилається на практику Верховного Суду, зокрема на постанови у справах № 876/5312/17, № 380/4842/24, № 200/1478/24, яка підтверджує його позицію. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у відзиві на позовну заяву проти її задоволення заперечив. Підтверджує факт переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з 03 лютого 2025 року.

Стверджує, що при такому переведенні правомірно застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався при обчисленні попереднього виду пенсії (пенсії за вислугу років), відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058.

Вважає, що ця норма поширюється на всі випадки переведення з одного виду пенсії на інший, незалежно від закону, за яким було призначено попередній вид пенсії.

Зазначає, що застосування показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки не передбачено законодавством у даному випадку. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 17 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відзив відповідачем подано.

Суд, дослідивши позовну заяву, відзив на неї, додані до них докази та матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, всебічно, повно та об`єктивно встановивши обставини справи, надав їм правову оцінку та -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, призначену з 01 листопада 2017 року відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ.

03 лютого 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, обравши перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 34 від 12 лютого 2025 року позивачу з 03 лютого 2025 року призначено (здійснено переведення) пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

При обчисленні розміру цієї пенсії відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки у розмірі 3764,40 гривень, проіндексований відповідно до постанов Кабінету Міністрів України про щорічну індексацію пенсій.

Листом від 27 лютого 2025 року № 4328-3873/B-52/8-1300/25 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки.

Вважаючи дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, викладеним у позовній заяві та відзиві на неї, суд керується такими нормами національного законодавства, основоположними принципами права та висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Цей конституційний імператив є основоположним для функціонування правової держави та діяльності публічної адміністрації, він встановлює межі дискреції суб`єктів владних повноважень та вимагає від них суворого дотримання принципу законності.

Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення, яке повинно забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Стаття 8 Конституції України закріплює принцип верховенства права.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права (стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі Закон № 1058).

Частина перша статті 9 Закону № 1058 встановлює вичерпний перелік видів пенсійних виплат, що призначаються в солідарній системі за цим Законом: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років, яку позивач отримував до 03 лютого 2025 року, не належить до видів пенсій, передбачених Законом № 1058, а призначалася відповідно до спеціального законодавства Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі Закон № 1788).

Частина перша статті 10 Закону № 1058 передбачає право особи, яка має одночасно право на різні види пенсії, на призначення одного з них за її вибором. Реалізуючи це право, позивач 03 лютого 2025 року звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону № 1058.

Частина друга статті 40 Закону № 1058 встановлює загальне правило визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні (Зс) для обчислення пенсії: «Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики ».

Частина третя статті 45 Закону № 1058 регулює питання переведення з одного виду пенсії на інший: «При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії».

Спірним у даній справі є питання, яка норма підлягає застосуванню при визначенні показника середньої заробітної плати (Зс) у випадку, коли особа, яка отримувала пенсію за вислугу років за Законом № 1788, звертається за призначенням (переведенням) на пенсію за віком за Законом № 1058: частина друга статті 40 Закону № 1058 чи частина третя статті 45 Закону № 1058.

Позивач обґрунтовано стверджує, що перехід з пенсії за вислугу років (призначеної за спеціальним Законом № 1788) на пенсію за віком (за загальним Законом № 1058) є новим призначенням пенсії в розумінні Закону № 1058, а отже, відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати за три роки, що передували року звернення (2025), тобто за 2022, 2023 та 2024 роки, відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058. На підтвердження своєї позиції посилається на висновки Верховного Суду, зокрема Великої Палати у справі № 876/5312/17.

Відповідач наполягає на застосуванні частини третьої статті 45 Закону № 1058, вважаючи, що відбулося саме переведення з одного виду пенсії на інший, при якому пенсійний орган має право застосувати показник Зс, що враховувався раніше.

Суд вважає позицію позивача такою, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду.

Ключовою у цьому питанні є правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18). У цій постанові Велика Палата здійснила системний аналіз норм Закону № 1058 та Закону № 1788 і дійшла наступних висновків:

Стаття 9 Закону № 1058 містить вичерпний перелік видів пенсій, що призначаються за цим Законом (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника). Пенсія за вислугу років, передбачена Законом № 1788, до цього переліку не входить.

Частина третя статті 45 Закону № 1058 регулює порядок переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, призначеної саме за цим Законом № 1058.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058, має місце саме призначення нового виду пенсії (пенсії за віком за Законом № 1058), а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058.

Цей висновок Великої Палати Верховного Суду є основоположним для вирішення даного спору. Він означає, що частина третя статті 45 Закону № 1058 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно, оскільки має місце первинне призначення пенсії за віком за Законом № 1058, застосуванню підлягає загальне правило, встановлене частиною другою статті 40 Закону № 1058: показник середньої заробітної плати (Зс) визначається за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком у 2025 році, для обчислення його пенсії мав бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки.

Застосування відповідачем показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (3764,40 гривень), навіть з урахуванням його подальшої індексації, є неправильним застосуванням норм матеріального права та прямо суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду у справі № 876/5312/17 та подальшій практиці Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (зокрема, у справах № 380/4842/24 та № 200/1478/24, на які посилається позивач). Такі дії призвели до обчислення пенсії позивачу у заниженому розмірі, що є порушенням його права на належне пенсійне забезпечення, гарантованого статтею 46 Конституції України.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Неврахування відповідачем чіткої та сталої правової позиції вищих судових інстанцій щодо застосування статей 40 та 45 Закону № 1058 свідчить про протиправність його дій.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач, заперечуючи проти позову, не навів жодних правових підстав чи нової судової практики, які б спростовували висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 876/5312/17 або дозволяли б відступити від них при вирішенні даного спору. Обов`язок доказування правомірності застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки відповідачем не виконано.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 з 03 лютого 2025 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (проіндексованого) замість показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки, є протиправними.

Відповідно, позовні вимоги в частині визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 03 лютого 2025 року із застосуванням належного показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки позовні вимоги задовольняються повністю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 5- 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257- 263 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з 03 лютого 2025 року без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10; ) провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 03 лютого 2025 року, застосувавши для обчислення пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки, відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, від мови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 травня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.