Справа № 120/3436/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 травня 2025 р. Справа № 120/3436/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Директора Хмільницької обласної лікарні відновного лікування Вінницької обласної ради Бабія Олега Ігоровича про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора Хмільницької обласної лікарні відновного лікування Вінницької обласної ради Бабія Олега Ігоровича про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною, на думку позивача, відмовою відповідача у наданні запитуваної інформації за вх. №35 та вх. № 45 від листопада 2024 року, завіреної копії історії хвороби стаціонарного хворого.

З метою зобов`язання відповідача надати завірену копію історії стаціонарного хворого за період з 22.10.2024 по 05.11.2024, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 24.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

Ухвалою від 02.04.2025 виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 24.03.2025.

Відповідач 03.04.2025 подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті позову відповідач, вказав, що запитувана ОСОБА_1 інформація, є персональними даними, одержання яких відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом України " Про захист персональних даних". Тому, відповідач вважає, що позивачу обґрунтовано відмовлено у наданні такої інформації, оскільки визначений ним спосіб отримання інформації та зміст форми створених ним запитів, не відповідає вимогам закону на отримання персональних даних, зокрема, у запиті не зазначено реквізити документа який посвідчує особу та не зазначено перелік персональних даних, які цікавлять.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 06.11.2024 засобами електронної пошти звернувся до відповідача із запитом з проханням надати йому копію історії хвороби стаціонарного хворого (а.с. 16).

Відповідач листом від 20.11.2024 за № 01-24/948 повідомив позивача, що для отримання персональних даних, зокрема, копії медичної документації, пацієнт або його представник може подати запит до закладу охорони здоров`я усіх форм власності. У запиті слід вказати прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання і реквізити документа, який посвідчує особу, та зазначити перелік персональних даних, які цікавлять. Запит має бути задоволений протягом 30 календарних днів із дня його надходження.

Вказано, що запит ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки не містить реквізитів документа, який посвідчує особу та не зазначено перелік персональних даних, які цікавлять, посилання на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не містить підтвердження посвідчення особи та електронного підпису, що може призвести до передачі (розголошення) персональних даних третім особам (а.с. 19).

Позивач 20.11.2024 повторно звернувся до відповідача із запитом та просив інформацію надіслати на поштову адресу (а.с. 17).

Відповідач листом від 22.11.2024 № 01-24/961 надав відповідь на запит аналогічного змісту із відповіддю від 20.11.2024 (а.с. 20).

Позивач вважає такі відмови у наданні запитуваної інформації протиправними, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з таких мотивів.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров`я.

Право на інформацію про стан свого здоров`я також закріплено у ст. 285 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 1 якої повнолітня фізична особа має право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються її здоров`я.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України "Про інформацію".

Як передбачено ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію" не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Рішенням Конституційного Суду України від 30.10.97 року у справі щодо офіційного тлумачення ст. 3, 23, 31, 47, 48 Закону України "Про інформацію" та ст. 12 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що медична інформація, тобто свідчення про стан здоров`я людини, історію її хвороби, про мету запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, в тому числі і про наявність ризику для життя і здоров`я, за своїм правовим режимом належить до конфіденційної, тобто до інформації з обмеженим доступом. Лікар зобов`язаний на вимогу пацієнта, членів його сім`ї або законних представників надати їм таку інформацію повністю і в доступній формі. В особливих випадках, як і передбачає ч. 3 ст. 39 Основ законодавства України про охорону здоров`я, коли повна інформація може завдати шкоди здоров`ю пацієнта, лікар може її обмежити. У цьому разі він інформує членів сім`ї або законного представника пацієнта, враховуючи особисті інтереси хворого. Таким же чином лікар діє, коли пацієнт перебуває у непритомному стані. У випадках відмови у наданні або навмисного приховування медичної інформації від пацієнта, членів його сім`ї або законного представника вони можуть оскаржити дії чи бездіяльність лікаря безпосередньо до суду або, за власним вибором, до медичного закладу охорони здоров`я.

Суд встановив, що у своєму запиті від 06.11.2024 позивач просив надати копію історії хвороби стаціонарного хворого.

Відповідач листом від 20.11.2024 за № 01-24/948 повідомив, що запит ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки не містить реквізитів документа, який посвідчує особу та не зазначено перелік персональних даних, які цікавлять, посилання на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не містить підтвердження посвідчення особи та електронного підпису, що може призвести до передачі (розголошення) персональних даних третім особам

Правові гарантії реалізації особи на ознайомлення з відповідними медичними документами щодо стану свого здоров`я поряд із положеннями, закріпленими в ч. 1 ст. 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", ч. 1 ст. 285 Цивільного кодексу України, також визначені Законом України "Про захист персональних даних", положеннями п. 6 ч. 2 ст. 7 якого дозволяється обробка персональних даних необхідна в цілях охорони здоров`я, встановлення медичного діагнозу, для забезпечення піклування чи лікування або надання медичних послуг, функціонування електронної системи охорони здоров`я за умови, що такі дані обробляються медичним працівником або іншою особою закладу охорони здоров`я чи фізичною особою - підприємцем, яка одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та її працівниками, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних та на яких поширюється дія законодавства про лікарську таємницю, працівниками центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних.

Відповідно до термінів наведених у ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних", згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки; персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" об`єктами захисту є персональні дані.

В той же час за визначенням п. 3 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних" суб`єкт персональних даних має право на доступ до своїх персональних даних.

Згідно з ч. 6 ст. 16 Закону України "Про захист персональних даних" суб`єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, за умови надання інформації, визначеної у пункті 1 частини четвертої цієї статті, крім випадків, установлених законом.

В свою чергу, п. 1 ч. 4 ст. 16 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що у запиті зазначаються прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника).

Водночас, запит ОСОБА_1 від 06.11.2024 не містить реквізитів документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит, чим не дотримано ч. 6 ст. 16 Закону України "Про доступ до персональних даних".

З огляду на те, що порядок надання доступу до запитуваної позивачем інформації повинен узгоджуватись із положеннями Закону України "Про доступ до персональних даних", суд доходить висновку про правомірність в контексті ч. 2 ст. 2 КАС України оспорюваних дій відповідача щодо відмови у надання копії історії хвороби стаціонарного хворого, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позову.

Оскільки у цій справі судові витрати відсутні, питання щодо їх розподілу суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Директор Хмільницької обласної лікарні відновного лікування Вінницької обласної ради Бабій Олег Ігорович (код ЄДРПОУ - 01982442, вул. Шолом Алейхема, буд. 8, м. Хмільник, Вінницька область, 22000).

Повне судове рішення складено 12.05.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна