Справа № 280/6176/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6176/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2024р. у справі № 280/6176/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

02.07.2024р. ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Вельможко А.І., за допомогою засобів системи «Електронний суд» звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 03.07.2024р. /а.с. 1-4/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду 08.07.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №280/6176/24 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін / а.с. 21/.

Представник позивача, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у переведенні на пенсію у відповідності до норм Закону України «Про державну службу», не зарахувавши до стажу період роботи з 04.07.2001р. по 04.07.2012. на посадах в органі місцевого самоврядування та у Запорізькому державному лісогосподарському об`єднанні «Запоріжжяліс» Міністерства лісового господарства, тому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.04.2024р. №76 про відмову позивачу у призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу»; зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити позивачу з 05.04.2024 пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку, вказаного у довідці Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 04.04.2024р. №01-08/406.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2024р. у справі №280/6176/24 позовні вимоги задоволені частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.05.2024р. №76 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу»; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 05.04.2024р. пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного в довідці Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 02.04.2024 №01-08/377; в іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 48-52/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 27.12.2024р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 27.12.2024р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.01.2025р. у справі №280/6176/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2024р. у справі №280/6176/24 та з метою забезпечення апеляційного розгляду вищезазначеної апеляційної скарги з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №280/6176/24.

Матеріали адміністративної справи №280/6176/24 надійшли до суду апеляційної інстанції 30.01.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025р. у справі №280/6176/24 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 29.04.2025р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 29.11.2024р в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу ,заперечувала проти доводів апеляційної скарги, зазначила, що позивач має достатній стаж для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що з 30.12.2014р. позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.04.2024р. ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Запорізькій із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV(далі Закон 1058) на пенсію за віком у відповідності до норм Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII ( далі Закон №889).

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №76 від 12.04.2024р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії державного службовця у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби у кількості 20 років, оскільки до стажу державної служби не враховано період роботи у лісогосподарському об`єднанні Міністерства лісового господарства з 21.01.1993р. по 09.11.1993р., що складає 09 місяців 20 днів, а стаж роботи на посадах державної служби становить 19 років 11 місяців 22 дні та станом на 01.05.2016 позивач не працювала на посадах, що належать до посад державної служби.

У подальшому, ГУ ПФУ в Запорізькій області скасувало рішення від 12.04.2024р. №76, оскільки було встановлено, що стаж роботи позивача на посадах, що відносяться до посад в органах державної служби становить 10 років 01 місяць 14 днів та відповідачем було прийнято нове рішення від 23.05.2024р. №76 про відмову у переведенні на пенсію у відповідності до норм Закону України «Про державну службу», оскільки посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 після 04.07.2001р., тому періоди роботи позивача починаючи з 04.07.2001р. по 04.07.2012р. не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Позивач вважаючи рішення відповідача від 12.04.2024р. №76 протиправним звернулася до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» від 09.07.2003 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723).

01.05.2016р. набрав чинності Закон України №889, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889 з 01.05.2016 втратив чинність Закон України №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 передбачено , що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р. № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р. № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців , що відповідає висновкам щодо застосування норм права, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18.

Статтею 25 Закону №3723, на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад, не перелічених у цій статті, та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Пункт 4 ч.2 ст. 46 Закону №889 передбачає, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону №889 Кабінет Міністрів України постановою №229 від 25.03.2016р. затвердив «Порядок обчислення стажу державної служби» (далі Порядок №229), який чинний з 01.05.2016р. та визначає механізм обчислення стажу державної служби. Відповідно до п.4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (далі Закон №2493) .

Згідно з п. 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889 обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Пунктом 8 розділу XIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889 встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку необхідно керуватись «Порядком обчислення стажу державної служби», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994р. (далі - Порядок №283) та додатком до нього (які діяли до 01.05.2016р.), за змістом пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

До спірних правовідносин за період до 30.04.2016р. підлягає застосуванню Порядок №283 та додаток до нього (чинний до 01.05.2016р.), а з 01.05.2016р. - Порядок №229 (чинний з 01.05.2016р. ).

При цьому, як Порядок №283, так і чинний на теперішній час Порядок №229 передбачають, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 14 Закону №2493 в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Як вбачається наданої суду ксерокопії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.06.1981р. вона працювала на посадах, які відносяться до державної служби у наступні періоди:

- з 21.01.1993р. по 09.11.1993р., що складає 09 місяців 20 днів, на посаді інженера охорони праці у Запорізькому державному лісогосподарському об`єднанні «Запоріжжяліс» Міністерства лісового господарства (запис №6-7);

- з 15.11.1993р. по 10.05.2011р., що складає 17 років 5 місяців 27 днів, на посадах головного спеціаліста, начальника соціально-екологічного відділу в Управлінні з питань екології Запорізької міської ради (записи №8-17);

- з 05.07.2012р. по 31.01.2013р., що складає 6 місяців 27 днів на посадах головного спеціаліста, завідувача сектору механізації лісового господарства, охорони праці та кадрової роботи у Запорізькому обласному управлінні лісового та мисливського господарства (записи №20-22);

- з 01.02.2013р. по 29.12.2014р., що складає 1 рік 10 місяців 29 днів, на посадах завідувача сектору лісорозведення, охорони та захисту лісу, начальника відділу лісового господарства та охорони лісу у Запорізькому обласному управлінні лісового та мисливського господарства (записи №23-25).

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно того, що до стажу державної служби зараховується перебування на посадах в органах місцевого самоврядування і такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка ним висловлена у постановах від 26.06.2018р. у справі №735/939/17 та від 19.03.2019р. у справі №357/1457/17.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно того, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, складає 20 років 9 місяців 10 днів, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, на час звернення за призначенням пенсії позивач не займала посаду державної служби, тому з урахуванням положень ст. 37 Закону №3723 розмір її пенсії підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для належного захисту прав позивача відповідач зобов`язаний призначити і здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723 - у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в наданій нею відповідачу довідці Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 04.04.2024 №01-08/406.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що оскільки рішення від 12.04.2024р. №76 відповідачем було самостійно скасовано то ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування саме рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.05.2024р. №76 та обґрунтовано, з метою відновлення порушеного права позивача, зобов`язав відповідача призначити позивачу з 05.04.2024р. пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного в довідці Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 02.04.2024 №01-08/377.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 29.11.2024р. в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2024р. у справі №280/6176/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 09.05.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова