Справа № 240/37066/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 травня 2025 року м. Житомир

справа № 240/37066/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі №240/37066/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач та відповідач звернулися з апеляційною скаргою до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №240/37066/21, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. На противагу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову та ухвалено у цій частині нове рішення про задоволення позову:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу січень 2008 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу січень 2008 року;

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 по 16.07.2021;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 у розмірі 161182,89 грн.

Житомирським окружним адміністративним судом 05 жовтня 2023 року видано позивачу виконавчі листи.

22 квітня 2025 року від представника позивача - Альошкіної Олени Ігорівни (діє відповідно до доручення від 28.02.2025 №1004/2025-3807800 для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені п. 1-2, 9-23, 26-29 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу"), через систему "Електронний суд" надійшла заява (за вх. №30989/25) про зміну способу і порядку виконання рішення суду в справі №240/37066/21 в частині:

зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 у розмірі 161182,89 грн;

на стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 у розмірі 161182,89 грн.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що після пред`явлення виконавчого листа до органу державної виконавчої служби, стягувачем отримано повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", після чого позивач повторно звернувся до органу державної виконавчої служби, однак вкотре отримав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказує, що на даний час рішення у справі №240/37066/21 не прийняте до виконання відділом примусового виконання та не виконане виконавчою службою, а тому за відповідачем залишається невиплачена сума індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 у розмірі 161182,89 грн.

Саме тому, вважає, що стягнення з боржника нарахованої суми є більш ефективним способом виконання судового рішення.

Заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.05.2025 о 15 год. 30 хв.

06.05.2025 від відповідача (боржника) на подану заяву надійшли заперечення, у яких вказує, що повністю заперечує проти заяви щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення та вважає, що підстави для її задоволення відсутні.

Крім цього, просить здійснити розгляд заяви без участі уповноваженого представника відповідача (боржника).

06.05.2025 від представника позивача надійшла заява (за вх. №36551/25), у якій просить розглянути заяву про зміну способу виконання рішення суду за відсутності позивача та його представника. Крім цього, зазначає, що заяву про зміну способу виконання рішення суду підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

У судове засідання 06.05.2025 щодо розгляду заяви про зміну способу виконання рішення суду у даній справі, позивач (стягувач) не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Відповідач (боржник) у визначений день та час не направив до суду свого уповноваженого представника.

Відповідно до ч.2 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Зважаючи на викладене, керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути заяву в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відтак, поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити, не змінюючи при цьому його змісту.

При цьому, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі №240/37066/21 представник позивача зазначає, що застосування способу виконання судового рішення шляхом стягнення з боржника нарахованої суми є більш ефективнішим, оскільки наявні відомості щодо нарахованої уповноваженим суб`єктом, неоспорюваної суми боргу та відсутності у боржника кошті на його погашення.

Саме тому, у прохальній частині заяви, просить змінити спосіб і порядок виконання судового рішення №240/37066/21, із зобов`язання з Військової частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 у розмірі 161182,89 грн на стягнути з Військової частину НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 у розмірі 161182,89 грн.

Військова частина НОМЕР_1 на противагу зазначеному у своїх запереченнях наголошує, що заявник відповідно до заяви просить фактично змінити зміст резолютивної частини рішення в частині зобов`язання на стягнення конкретної суми, тим самим просить змінити суть зазначеного рішення суду, яке набрало законної сили.

Саме тому, відповідач (боржник) вказує, що зміна способу виконання рішення суду із зобов`язання на стягнення фактично змінює рішення суду по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Крім цього, зазначає, що в зв`язку з недостатнім фінансуванням, не представляється можливим у найкоротші терміни виконати судове рішення відносно ОСОБА_1 , а тому невиконання відповідачем рішення в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень в розумінні ч.3 ст.378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Суд, проаналізувавши наявні матеріали справи, обґрунтування поданої заяви, та позицію відповідача (боржника) з приводу заяви про заміну способу виконання рішення, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника, що судове рішення, що набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Тобто воно не може бути скасоване (змінене) судом, що його прийняв. Основні та додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними. Тому, суд, який прийняв рішення, може внести до нього виправлення, які не торкаються суті відомостей, що викладені у рішенні.

Заявник своєю заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 у розмірі 161182,89 грн, фактично просить змінити резолютивну частину рішення, що змінює рішення суду по суті та його спосіб захисту, що, у свою чергу, є неможливим, оскільки судове рішення є незмінним.

Суд зауважує, що приписи ст.378 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини рішення, яке містить висновки суду по суті позовних вимог, у зв`язку з чим, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень в розумінні ч.3 ст. 378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року №2456-VI, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про зміну способу виконання рішення у справі №240/37066/21.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні заяви представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.23 в адміністративній справі №240/37066/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко