Справа № 420/28532/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/28532/24

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 24.02.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Одеській області про відмову у поновленні пенсії позивачу, оформлене листом від 28 серпня 2024 року №23974-21257/0-02/8-1500/24;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області поновити пенсію позивачу з моменту його звернення із заявою про поновлення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що проживав та був зареєстрований в Автономній Республіці Крим місто Судак та 20 лютого 2014 року, у зв`язку із тимчасовою окупацією російською федерацією АР Крим, виїхав на підконтрольну Україні територію. З 13 травня 2014 року по теперішній час зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично проживає у АДРЕСА_2 . Як внутрішньо переміщена особа позивач не реєструвався, оскільки мав місце для проживання на підконтрольній території. У період з 10 червня 1985 року по 20 березня 2002 року позивач перебував на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України та з 20 березня 2002 року йому призначено пенсію за вислугою років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ" №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ), що підтверджується Посвідченням органів внутрішніх справ №16469 від 11 травня 2002 року. 14 вересня 2023 року позивач подав заяву до ГУПФ України в Одеській області про надання інформації щодо перебування ОСОБА_1 на обліку в органах ПФУ, та чи було йому призначено пенсію за вислугою років. У відповіді від 25 вересня 2023 року №28064-24280/C-02/8-1500/23 відповідач запевнив, що позивач на обліку не перебуває та пенсію за вислугою років не отримує. У зв`язку із цим, позивач намагався подати заяву про поновлення пенсії через веб портал ПФУ, де при подачі заяви з`явилось вікно з наступною інформацією: "Увага! Збереження звернення неможливе! Заявник вже є пенсіонером ПВП ДКГ (Призначення та виплата пенсій деяким категоріям громадян)". 27 липня 2024 року позивач направив листа до ГУПФ України в Одеській області з проханням надати роз`яснення та поновити виплату пенсії, на що отримав відповідь від 28 серпня 2024 року №23974-21257/С-02/8-1500/24 про відмову у поновленні виплат через відсутність пенсійної справи та документів, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Позивач вважає вказану відмову в поновленні виплати пенсії незаконною, прийнятою суто формально та необґрунтовано, а відтак просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач не звертався до ГУПФ України в Одеській області із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу. Призначення пенсії згідно із законодавством України можливо після звернення до відповідача із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу та припинення виплати пенсії на території тимчасово окупованої Республіки Крим. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та до його закінчення листування з тимчасово окупованою Республікою Крим, в тому числі і запити пенсійних справ для виплати пенсій за новим місцем проживання призупинено, тому взяти на пенсійний облік до ГУПФ України в Одеській області не має можливості. На теперішній час питання щодо відновлення/подовження пенсійних виплат особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території АРК та м. Севастополя, в умовах відсутності документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійних виплат, законодавчо не врегульовано.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Одеській області про відмову у поновленні ОСОБА_1 пенсії, оформлене листом від 27 серпня 2024 року №23974-21257/0-02/8-1500/24.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області поновити ОСОБА_1 пенсію з моменту його звернення із заявою про поновлення.

Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції не взято до уваги, що для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання необхідні, зокрема, пенсійна справа та документи, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання;

- призначення пенсії згідно із законодавством України можливо після припинення виплати пенсії на території тимчасово окупованої Республіки Крим. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та до його закінчення листування з тимчасово окупованою Республікою Крим, в тому числі і запити пенсійних справ для виплати пенсій за новим місцем проживання, призупинено, тому взяти на пенсійний облік до Головного управління не має можливості. Апелянт не порушував прав позивача, а діяв відповідно до норм матеріального права та чинного законодавства;

- відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV) кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Згідно ч.2 ст. 73 Закону №1058-IV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Таким чином, задоволення такої позовної вимоги щодо стягнення судового збору призведе до нецільового використання коштів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ та з 20 березня 2002 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Позивач перебував на обліку в ГУПФ України в АР Крим. Після окупації АР Крим, пенсійна справа залишилася на окупованій території, виплату пенсії було призупинено. У зв`язку із тимчасовою окупацією АР Крим, 20 лютого 2014 року позивач виїхав на підконтрольну Україні територію та з 13 травня 2014 року по теперішній час має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , але фактично проживає у м. Одеса.

На звернення позивача через веб портал ПФУ, яке надійшло до ГУПФ України в Одеській області 16 серпня 2023 року, відповідачем 25 вересня 2023 року направлено лист №28064-24280/C-02/8-1500/23 та повідомлено, що позивач на обліку в Головному управлінні не перебуває та пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ не отримує, тому відсутня можливість надати інформацію; надати більш детальну інформацію не має можливості, оскільки у Головного управління відсутній доступ до баз даних ПВП ДКГ інших регіонів.

Позивач через веб портал ПФ України намагався подати заяву про поновлення пенсії, та у нього з`явилося вікно з наступною інформацією: "Увага! Збереження звернення неможливе! Заявник вже є пенсіонером ПВП ДКГ (Призначення та виплата пенсій деяким категоріям громадян)".

В подальшому 27 липня 2024 року позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою про надання роз`яснень та поновлення виплати пенсії, та 27 серпня 2024 року ГУПФ України в Одеській області надано відповідь №23974-21257/С-02/8-1500/24, з роз`ясненнями, а також повідомлено, що на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують та не здійснюють свою діяльність; для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання необхідні, зокрема, пенсійна справа та документи, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання; у період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсії особам, які проживали на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя; на теперішній час питання щодо відновлення/продовження пенсійних виплат особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території АРК та м. Севастополя в умовах відсутності документів, необхідних для призначення умов поновлення пенсійної виплати, законодавчо не врегульовано.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням встановлених обставин справи, загальновідомих фактів військової агресії та введення воєнного стану, наведених норм чинного законодавства України, позивач, як громадянин України, якому припинена виплата пенсії, не може бути позбавлений конституційного права на пенсійне забезпечення, у даному випадку права на поновлення пенсії, яка була призначена позивачу відповідно до Закону №2262-ХІІ. Право позивача на поновлення пенсії не може ставитися у залежність від таких чинників, як припинення дипломатичних відносин, відсутність/неможливість витребування пенсійної справи тощо.

При цьому, суд першої інстанції наголошував, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи з незалежних від нього причин, а протилежне позбавляє його права на її відновлення, , яке вона має згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17).

Суд першої інстанції звертав увагу відповідача, що останній не здійснив жодних передбачених законодавством дій стосовно перевірки інформації зокрема, надсилання запитів, щодо отримання відповідачем відомостей про отримання чи не отримання виплати пенсії на тимчасово окупованій території АРК, чи отримання інформації з баз даних ПВП ДКГ інших регіонів.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність оригіналу пенсійної справи не впливає на право позивача щодо поновлення раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена, тому дана обставина не може бути підставою для відмови позивачу в поновленні пенсії та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення. Крім того відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано обґрунтованого доказу на підтвердження наявності підстав для зупинення та відмови у поновленні виплати пенсії позивачу, передбачених Законами України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, Постанови Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" №1207-VII (далі Закон №1207-VII) Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

Частинами 1-2 ст. 4 Закону №1207-VII передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

У відповідності ч.1 ст. 17 Закону №1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Статтею 18 Закону №1207-VII закріплено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VІІ (далі Закон №1706-VІІ) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно ст. 4 Закону №1706-VІІ, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону №1706-VІІ, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 (далі Порядок №509). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Відповідно до п. 6 Порядку №509 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Приписами ст. 5 Закону №1058-IV встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Таким чином, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Частиною 1 ст. 47 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 49 Закону №1058-IV передбачено випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 1.1 Постанови Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно п.2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, електронна пенсійна справа - сукупність інформації, яка обробляється на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій, формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, "Про електронні довірчі послуги" та Про захист персональних даних, включаючи обов`язкову інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; іншу інформацію, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУПФ України в Одеській області листом від 28 серпня 2024 року №23974-21257/0-02/8-1500/24 відмовило ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті пенсії.(а.с12)

Підставою відмови слугувало те, що, у зв`язку з військовою агресією РФ та введенням в Україні воєнного стану, неможливо витребувати пенсійну справу позивача.

Механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від пенсійного фонду російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації (далі особи) визначає Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №234 (далі Порядок №234).

Згідно п.3 Порядку №234, особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

За бажанням особи зазначені документи можуть бути подані її представником, який пред`являє документ, що посвідчує його особу, та подає документ (нотаріально засвідчену копію), що підтверджує його повноваження, або надіслані поштою. У таких випадках справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Пунктом 4 Порядку №234 передбачено, що територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не є внутрішньо переміщеною особою в розумінні Закону № 706-VII та Постанови №367, оскільки докази наявності такого статусу у позивача, відсутні.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що ч.1 ст. 49 Закону №1058-VI передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

У свою чергу, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст. 49 цього Закону).

Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що виключний перелік підстав для припинення виплати пенсій який наведений у ст. 49 Закону №1058-IV, наявність яких у справі, що розглядається, встановлено не було.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення відповідача про відмову у поновленні пенсії позивачу є протиправним, оскільки заява про поновлення пенсії громадянам України, які проживали та набули права на пенсію на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополі до тимчасової окупації цієї території, а згодом змінили місце проживання та зареєструвалися на підконтрольній території України, може розглядатися органами Пенсійного фонду України на загальних підставах.

Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 30 січня 2024 року у справі №320/424/23.

Також, колегія суддів зазначає, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у поновлення виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують факти та мотивування яких повністю підтверджуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до твердження апелянта про необґрунтованість стягнення з ГУПФ України в Одеській області витрат по сплаті судового збору з посиланням на ст. 73 Закону №1058-IV, оскільки процесуальні правовідносини з приводу розподілу судових витрат регулюються ст. 139 КАС України, яка, стосовно цих правовідносин, є спеціальної правової нормою і тому підлягає застосуванню.

Згідно п.1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 08 травня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.