Справа № 420/17233/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/17233/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року (суддя Самойлюк Г.П., м. Одеса, повний текст рішення складений 02.09.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03.06.2024 До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022, у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 14.08.2023 по 28.08.2023 року включно, з 02.11.2023 по 08.11.2023 року включно, з 12.02.2024 по 04.03.2024 року включно, внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022, у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць та з врахуванням здійснених виплат, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 14.08.2023 по 28.08.2023 року включно, з 02.11.2023 по 08.11.2023 року включно, з 12.02.2024 по 04.03.2024 року включно, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.08.2023 року по 28.08.2023 року включно, з 02.11.2023 року по 08.11.2023 року включно, з 12.02.2024 року по 04.03.2024 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.08.2023 року по 28.08.2023 року включно, з 02.11.2023 року по 08.11.2023 року включно, з 12.02.2024 року по 04.03.2024 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням сторони подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги позивач висловив незгоду з рішенням суду в частині відмови у задоволенні його адміністративного позову, вказуючи, що разом із виплатою грошового забезпечення йому підлягає виплата компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

В апеляційній скарзі відповідача, з посиланням на неправильне з`ясування обставин справи, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач зазначив, що станом на 03.06.2024 року ніяких звернень до командування військової частини НОМЕР_1 від позивача з проханням роз`яснити причину невиплати не було, у тому числі не було і заяви щодо добровільного нарахування та виплати зазначених сум, що могло розглядатися як досудовий спосіб вирішення спору. Позивач даним правом не скористався. Також, позивач не надає достатніх доказів щодо перебування його саме в районі бойових дій згідно із змінами районів ведення бойових дій, що затверджуються щомісячно Генеральним Штабом Збройних Сил України із зазначенням відповідних територій, саме у зазначені позивачем періоди. Відповідно до довідки №35 від 16.12.2022 року про обставини травми, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 вказано, що позивач отримав поранення під час несення служби, а не під час захисту Батьківщини, що в свою чергу є зовсім іншою подією.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 з 29.09.2021 року по 23.04.2023 року включно.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №131 від 08.06.2022 року позивача відряджено до в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для виконання завдань на підставі бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №2393/23п/124дск від 07.06.2022 з 08 червня 2022 року до окремого розпорядження.

15.12.2022 року заступником командира роти охорони з морально-психологічного забезпечення подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до вказаного рапорту, 15.12.2022 року було здійснено вогневе ураження о. Первомайський, а саме вогневих позиції «Фелікс-2», «П-2» та будівлі казематів. В результаті вогневого ураження головний сержант командир відділення зенітного взводу 4-ї зенітної ракетної батареї НОМЕР_3 зенітного ракетного дивізіону старший сержант ОСОБА_1 зазнав впливу ударної хвилі, отримав першу медичну допомогу від санітарного інструктора старшини 1 статті ОСОБА_2 та був евакуйований до м. Очаків Миколаївської області.

15.12.2022 року страшим сержантом ОСОБА_1 подано рапорт командиру в/ч НОМЕР_2 про те, що 15.12.2022 року о 06:20 год. було здійснено вогневе ураження о. Первомайський, а саме вогневих позицій « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «П-2» та будівлі казематів. В результаті вогневого ураження ОСОБА_1 зазнав впливу ударної хвилі, відчув недомагання та головний біль, про що доповів коменданту о. Первомайський старшому лейтенанту ОСОБА_3 та звернувся за допомогою до санітарного інструктора, був евакуйований до АДРЕСА_1 .

Військовою частиною НОМЕР_2 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 №443 від 16.12.2022 року позивачу видано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №35 від 17.12.2022 року, якою підтверджено, що 15.12.2022 року старший сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав травму за обставин 15.12.2022 року приблизно о 6 год 20 хв. при вогневому ураженні позицій о. Первомайський.

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 №443 від 16.12.2022 року «Про отримання бойового травмування військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який відряджений до військової частини НОМЕР_2 » встановлено, що позивач отримав бойове травмування під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

У період з 14.08.2023 року по 28.08.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного центра №9768/1650.

У пункті «основний діагноз», зокрема, вказано: наслідки МВТ (15.12.2022 року) у вигляді струсу головного мозку, акубаротравми, гіпертензивно-лікворного, вестибуло-атактичного синдромів, стадія загострення.

У період з 02.11.2023 року по 08.11.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №5741.

У пункті «повний діагноз» (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення), зокрема, вказано: Наслідки МВТ (15.12.2022 року), акубаротравми, ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді вестибуло-атактичного, цефалгічного синдромів.

З 12.02.2024 року по 04.03.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3393.

У пункті «заключний клінічний діагноз», зокрема, вказано: енцефалопатія змішаного генезу (післятравматична (МВТ 15.12.2022 року), атеросклеротична, гіпертонічна і діабетична) ІІ ст з переважанням мозкового кровообігу у ВББ, вестібулопатичний синдром, стійкий цефалгічний синдром, зниження когнітивних функцій.

Окрім того, у виписці міститься рекомендація про направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби з огляду на виявлення захворювання, наслідків мінно-вибухової травми 15.12.2022 р., що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 №1792 від 22.03.2024 у розділі «діагноз» та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва вказано: наслідки ВТ (15.12.2022), струсу головного мозку у вигляді цефалгічного, астеновегетативного синдрома з незначним порушенням функції; акубаротравми у вигляді двобічної змішаної приглухуватості 1 ст. зі сприйняттям шепітної мови на праве вухо 3 м, на ліве 3,5 м. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Також позивача визнано обмежено непридатним до військової служби.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 №1792 від 22.03.2024 року та з урахуванням виданої військовою частиною НОМЕР_2 довідки №35 від 17.12.2022 року, травма позивача є такою, що отримана ним під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини.

Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) №102-РС від 15 квітня 2024 року позивача переведено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №114 від 23.04.2023 року.

02.05.2024 року представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому, зокрема, просив надати: належним чином засвідчену копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (по формі, передбаченій у додатку 6 до Постанови КМ України №413) за період проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 починаючи з 24.02.2022 року; належним чином засвідчені копії витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за 2022, 2023, 2023 роки, в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Листом №333/фес та листом №334/фес від 08.05.2024 року в/ч НОМЕР_1 було надано запитувані документи.

Як зазначено позивачем, з наданих документів останньому стало відомо, що у період його стаціонарних лікувань військовою частиною не було нараховано та виплачено йому додаткову винагороду за період стаціонарного лікування після отримання травми з 14.08.2023 по 28.08.2023 року включно, з 02.11.2023 по 08.11.2023 року включно, з 12.02.2024 по 04.03.2024 року включно, що змусило його звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виснував, що позивачу за період лікування протиправно не виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн. за весь час (періоди) перебування на лікуванні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, суд визнав такі вимоги передчасними, оскільки в даному випадку відсутня дата проведення остаточного розрахунку з позивачем, тому суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому. Адже відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України постановою №168 серед іншого передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Так, відповідно до пункту 1 постанови №168 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №400 пункт 1 постанови №168 доповнено абзацом, (який застосовується з 24 лютого 2022 року) відповідно до якого до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас, відповідно до вимог пункту 1 Постанови КМУ №168, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100 000 грн є встановлення таких обставин, як, зокрема: - перебування на військовій службі у період дії воєнного стану; - перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил України; - перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини / перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №131 від 08.06.2022 року позивача відряджено до в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для виконання завдань на підставі бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №2393/23п/124дск від 07.06.2022 з 08 червня 2022 року до окремого розпорядження.

15.12.2022 року заступником командира роти охорони з морально-психологічного забезпечення подано рапорт командиру в/ч НОМЕР_2 про те, що 15.12.2022 року було здійснено вогневе ураження о. Первомайський, а саме вогневих позиції «Фелікс-2», «П-2» та будівлі казематів, в результаті якого головний сержант командир відділення зенітного взводу 4-ї зенітної ракетної батареї НОМЕР_3 зенітного ракетного дивізіону старший сержант ОСОБА_1 зазнав впливу ударної хвилі, отримав першу медичну допомогу від санітарного інструктора старшини 1 статті ОСОБА_2 та був евакуйований до АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №35 від 16.12.2022 року про обставини травми, виданої командиром в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав поранення під час несення служби.

В довідці вказано, що вона є Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, тому ця довідка, відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, є підставою для видання наказу про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №443 від 16.12.2022 року «Про отримання бойового травмування військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який відряджений до військової частини НОМЕР_2 » встановлено, що п ОСОБА_1 отримав бойове травмування під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

26.06.2024 в/ч НОМЕР_2 видала довідку №32 про те, що ОСОБА_1 15.12.2022 отримав травму пов`язану з захистом Батьківщини, у службовий час.

Ураховуючи, що матеріалами справи підтверджено, що позивач за наслідками отриманого поранення під час захисту Батьківщини, у спірних періодах перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах Міністерства оборони України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання права у позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. за весь час (періоди) перебування на лікуванні з 14.08.2023 по 28.08.2023 року включно, з 02.11.2023 по 08.11.2023 року включно, з 12.02.2024 по 04.03.2024 року включно.

Тому суд обґрунтовано зобов`язав в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні.

Доводи апеляційної скарги відповідача зазначених висновків не спростовують.

Щодо висновків суду першої інстанції про передчасність позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, то колегія суддів вважає наступне.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за №44 (далі - Порядок №44).

Відповідно до п. 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Так, п. 3 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Згідно з п. п. 4-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Положеннями до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, має бути виплачена йому одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Ураховуючи, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, колегія суддів не може побожитися з висновками суду першої інстанції про передчасність позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги військової частини про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи та спростовуються встановленими судом обставинами.

Водночас доводи апеляційної скарги позивача є обґрунтованими, тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову з прийняттям нового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити у відповідній частині нове рішення суду, яким зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 одночасно з виплатою ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.08.2023 року по 28.08.2023 року включно, з 02.11.2023 року по 08.11.2023 року включно, з 12.02.2024 року по 04.03.2024 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум, виплатити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.6 ст.12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов