Справа № 200/1344/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року Справа№200/1344/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Відповідача 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області; Відповідача 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправними рішення про відмову в призначенні пенсії, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі відповідач 2) з вимогами:

Визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №83 від 22.05.2024, рішення Головного управління пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії №83 від 20.01.2025 через відсутність необхідного пільгового та страхового стажу, скасувати їх;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.05.2024 пенсію (дати звернення) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового (спеціального) стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи на посаді трактористом-машиністом і безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства: з 03.08.1982 по 20.07.1985 (навчання в СПТУ №3 за спеціальністю тракторист-машиніст широкого профілю); з 20.07.1985 по 12.04.1986 на посаді тракториста; з 18.04.1986 по 01.06.1988 (служба в Радянській Армії); з 29.08.1988 по 04.11.1995; з 05.11.1995 по 26.08.1998; з 02.09.1998 по 30.04.2000; 01.05.2000 по 20.03.2002; з 18.03.2004 по 16.04.2005; з 18.04.2005 по 4.05.2011; з 05.05.2011 по 23.10.2013 та до страхового стажу періоди роботи з 29.08.1988 по 04.11.1995; з 05.11.1995 по 26.08.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.04.1986.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач станом на 14.05.2024 має необхідний пільговий та страховий стаж, вік 55 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем-1 не зараховані періоди роботи з 29.08.1988 по 04.11.1995, оскільки відсутні дані про реорганізацію підприємства; з 05.11.1995 по 26.08.1998, оскільки в записі про прийняття на роботу відсутній номер протоколу на підставі якого прийнято на роботу.

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_2 , позивач з 29.08.1988 прийнятий в колгосп «Авдіївський» трактористом третього класу на відділ №2 та 04.11.1995 звільнений через реорганізацію підприємства. Період роботи на даному колгоспі міститься в трудові книжки на листах 4-5 трудової книжки. 04.11.1995 прийнятий в КСП «Авдіївський» машиністом-трактористом 3 класу та 26.08.1998 звільнений з роботи. Зазначене міститься на листах 6-7 трудової книжки позивача. Крім того, містяться накази про прийом та звільнення з роботи.

Позивач вказував, що факт роботи трактористом машиністом, тобто за професією, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058, підтверджений належним чином оформленими записами в трудовій книжці та іншими відомостями, тому рішення пенсійних органів про відмову в призначенні пенсії є незаконним та належним чином необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи, що позивач звернувся 14.05.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності за результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 22.05.2024 прийнято рішення № 83 про відмову у призначені пенсії у зв`язку з недостатністю страхового та пільгового стажу.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 :

з 29.08.1988 по 04.11.1995, оскільки назва підприємства у реквізитах печатки не відповідає назві підприємства, куди особу прийнято на роботу, запис про реорганізацію підприємства відсутній, історична довідка про реорганізацію підприємства не надана;

з 05.11.1995 по 26.08.1998, оскільки у записі про прийняття на роботу відсутнє посилання на номер протоколу, згідно якого особу прийнято на роботу.

Для зарахування вказаних періодів до страхового стажу слід надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів.

Вказує, що для зарахування до пільгового стажу періодів навчання (03.08.1982 по 20.07.1985) та строкової служби у Збройних силах СРСР (18.04.1986 по 01.06.1988) відсутні правові підстави, оскільки позивачем зазначено період навчання з 03.08.1982 по 20.07.1985, що не відповідає записам диплому НОМЕР_3 , виданого 19.07.1985. Зокрема, як зазначено у дипломі, ОСОБА_1 завершив навчання в СПТУ № 143 19.07.1985, а не 20.07.1985, як стверджує представниця позивача.

Щодо зарахування до пільгового (спеціального) стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону № 1058, періодів роботи на посаді тракториста-машиніста з 02.09.1998 по 30.04.2000, з 01.05.2000 по 20.03.2002, з 18.03.2004 по 16.04.2005, з 18.04.2005 по 04.05.2011, з 05.05.2011 по 23.10.2013

Згідно розрахунку стажу позивача (Форма РС-право) періоди роботи з 01.01.2000 по 20.03.2002, з 01.02.2013 по 23.10.2013 вже зараховано до пільгового стажу на посаді тракториста-машиніста згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічно, періоди роботи з 19.04.2005 по 19.12.2005, 01.01.2006 по 12.02.2007, 01.03.2007 по 31.12.2008, 01.01.2010 по 31.03.2012 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 29.08.1988 по 04.11.1995 та з 05.11.1995 по 26.08.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_1 . Для зарахування вказаних періодів до страхового стажу слід надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів.

Вважає, що дії органів Пенсійного фонду є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству України.

У відповіді на відзив відповідача 1 представник позивача заперечує проти висновків, які викладенні у відзиві, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи, що звернення позивача від 11.01.2025 щодо призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення було розподіллено на Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області (далі-Головне управління) для опрацювання. За результатами розгляду даного звернення Головним управлінням було винесено відповідне рішення про відмову у призначенні пенсії № 83 від 20.01.2025 в зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового та пільгового стажу, а також в зв`язку з відсутністю заяви щодо неодержання пенсії в органах пенсійного забезпечення російської федерації.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 : з 29.08.1988 по 04.11.1995, оскільки назва підприємства у реквізитах печатки не відповідає назві підприємства куди заявника прийнято на роботу; запис про реорганізацію підприємства відсутній; історична довідка про реорганізацію підприємства не надана. з 05.11.1995 по 26.08.1998, оскільки відсутній номер протоколу прийняття на роботу.

Ухвалою суду від 11.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 КАС України без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 14.05.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності за результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 22.05.2024 прийнято рішення № 83 про відмову у призначені пенсії у зв`язку з недостатністю страхового та пільгового стажу.

У рішенні зазначено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 19 років 04 місяці 06 днів.

Пільговий стаж роботи за Списком № 2, розрахований згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, становить 05 років 09 місяців 18 днів.

Стаж на посаді тракториста - машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства, розрахований згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, становить 02 роки 11 місяців 13 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 :

з 29.08.1988 по 04.11.1995, оскільки назва підприємства у реквізитах печатки не відповідає назві підприємства, куди особу прийнято на роботу, запис про реорганізацію підприємства відсутній, історична довідка про реорганізацію підприємства не надана;

з 05.11.1995 по 26.08.1998, оскільки у записі про прийняття на роботу відсутнє посилання на номер протоколу, згідно якого особу прийнято на роботу.

Для зарахування вказаних періодів до страхового стажу слід надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів.

11.01.2025 позивач повторно звернувся із заявою через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.01.2025 №83 у зв`язку з недостатністю страхового та пільгового стажу.

Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії страховий стаж особи становить 19 років 09 місяців 13 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 :

з 29.08.1988 по 04.11.1995, оскільки назва підприємства у реквізитах печатки не відповідає назві підприємства, куди заявника прийнято на роботу, запис про реорганізацію підприємства відсутній, історична довідка про реорганізацію підприємства не надана;

з 05.11.1995 по 26.08.1998, оскільки відсутній номер протоколу про прийняття на роботу.

Пільговий стаж роботи за Списком № 2, розрахований згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, становить 05 років 09 місяців 18 днів.

Стаж на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства, розрахований, згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, становить 02 роки 11 місяців 13 днів.

Вважаючи протиправними рішення відповідачів про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Системний аналіз законодавства свідчить, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах чоловікам, які працювали трактористами-машиністами, є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №515/1967/16-а.

Рішенням відповідача 1 від 22.05.2024 №83 відмовлено позивачу в призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В рішенні зазначено, що вік заявника 57 років, загальний страховий стаж складає 19 років 04 місяці 06 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 2, розрахований згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, становить 05 років 09 місяців 18 днів. Стаж на посаді тракториста - машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства, розрахований згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, становить 02 роки 11 місяців 13 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 :

з 29.08.1988 по 04.11.1995, оскільки назва підприємства у реквізитах печатки не відповідає назві підприємства, куди особу прийнято на роботу, запис про реорганізацію підприємства відсутній, історична довідка про реорганізацію підприємства не надана;

з 05.11.1995 по 26.08.1998, оскільки у записі про прийняття на роботу відсутнє посилання на номер протоколу, згідно якого особу прийнято на роботу.

Для зарахування вказаних періодів до страхового стажу слід надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів.

Оцінюючи доводи відповідача 1, викладені у рішенні про відмову в призначенні пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 ( далі - Порядок № 637), також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.

Спір у цій справі виник саме щодо підтвердження позивачем спеціального трудового стажу - тракториста - машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача, останні працював на посаді тракториста-машиніста:

03.08.1982 прийнятий в робітником в колгоспу «Авдіїївський»; 03.08.1982 направлений в Красногорівське СПТУ №3 на навчання по спеціальності тракториста-машиніста широкого профілю; 20.07.1985 через закінчення навчання, направлений трактористом 3 класу в відділ №2; 12.04.1986 звільнений через призов до Радянської Армії; 18.04.1986 по 01.06.1988 служба в армії; 29.08.1988 прийнятий трактористом 3 класу в відділ №2; 04.11.1995 звільнений у зв`язку із переходом колгоспа «Авдіїївський» у Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Авдіїївський»; 04.11.1995 прийняти у члени КСП «Авдіїївський» трактористом 3 класу в відділ №2; 26.08.1998 звільнений на відповідно до п. 7 ст. 40 КзПП; 02.09.1998 трактористом 2 класу в відділ №2; 30.04.2000 звільнений по переводу; 01.05.2000 трактористом 2 класу в відділ №2; 06.04.2001 переведений трактористом 1 класу; 20.03.2002 звільнений за власним бажанням; 18.03.2004 трактористом 1 класу в відділ №2; 16.04.2005 звільнений по переводу у ВАТ «ММК ім. Ілліча»; 18.04.2005 трактористом-машиністом на ділянку 2,3; 04.05.2011 звільнений по переводу; 05.05.2011 прийнятий трактористом-машиністом у агроцех №44; 01.04.2012 переведений у агроцех №45; 23.10.2013 звільнений за згодою сторін.

Суд бере до уваги, що згідно з трудовою книжкою позивача, останній фактично навчався та працював з 03.08.1982 по 23.10.2013 (з перервами) працював на посаді трактористом-машиністом с/г виробництва.

Посада, на яку прийнято позивача - тракторист-машиніст (код професійної назви роботи 8331.2. у Класифікаторі професій ДК 003:2005, затвердженому Наказом Державного стандарту України від 26.12.2005 №375), фактично свідчить про безпосередню зайнятість позивача, у спірний період, у виробництві сільськогосподарської продукції.

Суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 06.04.2022 у справі № 682/51/17 дійшов таких висновків: … судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у спірні періоди працював на посаді тракториста-машиніста на підприємствах сільського господарства, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому суди обґрунтовано дійшли висновку щодо протиправності відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що позивач, працюючи трактористом-машиністом, не був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції. Позивач має підтверджену кваліфікацію та професію тракториста-машиніста і відповідачем не надані належні докази того, що він не працював за вказаною спеціальністю у спірний період або виконував роботу, яка мала інший характер, що не дає права на пільгове пенсійне забезпечення.

Відтак суд констатує, що наявність у позивача записів у трудовій книжці є достатнім підтвердженням того, що він працював на відповідній посаді у зазначений період часу та має відповідний трудовий стаж, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, враховуючи досліджені докази у справі, період роботи позивача на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва має бути зараховано до загального трудового стажу позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також суд враховує, що відповідно до п.п.2 п.6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Згідно з п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Суд зауважує, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган Пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків. Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Відповідачі не скористались правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Будь-яких повідомлень щодо недостатності документів, долучених до заяви про призначення пенсії, позивач не отримував.

Як встановлено судом, до загального стажу позивача не зараховано певні періоди роботи згідно його трудової книжки, оскільки у записах про прийняття на роботу не дописано номери наказів про прийняття.

Разом із тим, суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довів законність та обґрунтованість оспорюваного рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №83 від 22.05.2024 не ґрунтується на вимогах законодавства та прийняте без урахування усіх істотних обставин, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Також, рішення Головного управління пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії №83 від 20.01.2025 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки фактично постановлено з аналогічними висновками у порівнянні з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №83 від 22.05.2024.

Щодо зарахування до пільгового стажу періодів навчання та строкової служби у Збройних силах СРСР, відповідач 1 вказує, що оскільки щодо періодів роботи на посаді тракториста з 20.07.1985 по 12.04.1986, з 29.08.1988 по 04.11.1995 (мовою оригіналу совхоз Авдеевский), на посаді тракториста-машиніста з 05.11.1995 по 26.08.1998, 02.09.1998 по 31.12.1999 (мовою оригіналу КСП Авдеевский) позивачем не надано документів, що підтверджують право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому періоди навчання та проходження строкової служби не підлягають зарахуванню до пільгового стажу особи.

Даним рішенням спростовується дане твердження відповідача 1, інших доводів відповідач 1 не навів, а тому період з 03.08.1982 по 19.07.1985 (навчання, згідно диплому позивача НОМЕР_3 ) відповідно до ч.1 ст.38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" за №103/98-ВР від 10.02.1998, а також з 18.04.1986 по 01.06.1988 (служба у Радянській Армії ) - повинні бути зараховані до спеціального стажу, відповідно до п. "в", "д" ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо твердження відповідача 1 про те, що про згідно розрахунку стажу позивача (Форма РС-право) періоди роботи з 01.01.2000 по 20.03.2002, з 01.02.2013 по 23.10.2013 вже зараховано до пільгового стажу на посаді тракториста-машиніста згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Аналогічно, періоди роботи з 19.04.2005 по 19.12.2005, 01.01.2006 по 12.02.2007, 01.03.2007 по 31.12.2008, 01.01.2010 по 31.03.2012 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З цього приводу суд зазначає, що дослідивши наданий розрахунок стажу позивача, відповідачем протиправно розподіллено його на «трактористи - машиністи у с/г» та на «список №2», коли позивач фактично працював та виконував свої обов`язки на одній і тій ж самій посаді.

Тому відповідач 1 повинен зарахувати до стажу позивача не лише до посади тракториста, а й до посади, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового (спеціального) стажу.

Щодо обраного способу захисту порушеного права.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що розгляд заяви позивача від 14.05.2024 про призначення пенсії здійснювався ГУ ПФУ у Львівській області, яким прийнято спірне рішення про відмову у призначенні пенсії, саме цей орган має завершити процедуру розгляду документів.

Відтак, обираючи належний спосіб захисту, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ч.2 ст.9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача певних періодів роботи на посаді тракториста-машиніста та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 14.05.2024 з урахуванням висновків суду.

Крім того, такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Оскільки питання призначення позивачу пенсії віднесено до виключної компетенції органу Пенсійного фонду, і суд позбавлений повноважень розраховувати необхідний для призначення пенсії стаж, при цьому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області для прийняття рішення не виконано всі умови, визначені законом, позовні вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком задоволенню не підлягають.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення відповідачів, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі, розподіливши судові витрати на обох відповідачів, по 968,96 грн (коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) у загальній сумі 1937,92 грн.

Таким чином, ураховуючи, що позивачем сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характеру, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів. Разом з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивач може звернутися до суду з клопотанням про повернення суми надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Відповідача 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області (адреса вул. Митрополита Андрія,10 м. Львів, Львівська область, 79016, ); Відповідача 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (адреса 21005, м. Вінниця, Зодчих, 22, ) про визнання протиправними рішення про відмову в призначенні пенсії, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №83 від 22.05.2024 про відмову в призначенні пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №83 від 20.01.2025 про відмову в призначенні пенсії

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати:

- до страхового та пільгового (спеціального) стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи на посаді трактористом-машиністом і безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства: 29.08.1988 по 04.11.1995; з 05.11.1995 по 26.08.1998;

- пільгового (спеціального) стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи на посаді трактористом-машиністом і безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства: з 03.08.1982 по 19.07.1985 (навчання в СПТУ №3 за спеціальністю тракторист-машиніст широкого профілю); з 20.07.1985 по 12.04.1986; з 18.04.1986 по 01.06.1988 роки (служба в радянській армії); з 02.09.1998 по 30.04.2000; з 01.05.2000 по 20.03.2002; з 18.03.2004 по 16.04.2005; з 18.04.2005 по 04.05.2011; з 05.05.2011 по 23.10.2013.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 14.05.2024 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Повний текст рішення складено 12.05.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова