Справа № 320/28025/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року Київ справа №320/28025/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив :

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28.04.2023 №0029422/0706, №0029423/0706, №0029424/0706.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність правових підстав для їх прийняття.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у такому відзиві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 01.03.2023 №856-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, валютного - за період з 01.01.2017 по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 09.11.2015 по дату завершення перевірки та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами перевірки складено акт від 29.03.2023 №21536/Ж5/26-15-07-06-02-19/40112076, яким встановлено порушення Регіональним сервісним центром МВС в м. Києві:

1. пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 181.1 статті 181, п 183.1. та п. 183.2 ст. 183, пп. «а» і пп. «б» п. 185.1 ст. 185 та пп. 197.1.18 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 7 264 921,0 грн.

2. п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267, не виписано (не оформлено) та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017, січень 2018, лютий 2018, березень 2018, квітень 2018, травень 2018, червень 2018, липень 2018, серпень 2018, вересень 2018, жовтень 2018, листопад 2018, грудень 2018, січень 2019, лютий 2019, березень 2019, квітень 2019, травень 2019, червень 2019, липень 2019, серпень 2019, вересень 2019, жовтень 2019, листопад 2019 та грудень 2019.

3. п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів» від 22.04.2014 за№ 462 щодо неподання та несвоєчасного подання Повідомлення за формою №20 - ОПП стосовно використання об`єктів оподаткування (земельних ділянок, приміщень та транспортних засобів) (з урахуванням вимог підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

4. п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, та п. 1.2 розділу 1, п. 3.1 та п. 3.2 розділу III «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. за №4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 15.12.2020 № 773), а саме, подання з невірно відображено ідентифікаційний код фізичної особи, що призвело до зміни платника податку за 1-4 кв. 2017, 1-4 кв. 2018, 1-4 кв. 2019 та 1 кв. 2020 року (з урахуванням вимог підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

5. п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями №2464-VI від 08.07.2010, щодо несвоєчасного подання звітності з єдиного соціального внеску за червень 2017 та червень 2020 року (з урахуванням вимог підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

За результатами розгляду заперечення позивача, висновки акта від 29.03.2023 №21536/Ж5/26-15-07-06-02-19/40112076 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки викладено у наступній редакції:

«Перевіркою Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві встановлено порушення:

1. пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 181.1 статті 181, п 183.1. та п. 183.2 ст. 183, пп. "а" і пп."б п. 185.1 ст. 185 та пп. 197.1.18 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 7 264 921,0 грн., в тому числі за: червень 2017 на 48 4 70,0 грн.; липень 2017 на 45 733,0 грн.; серпень 2017 на 51084,0 грн.; вересень 2017 на 52 734,0 грн.; жовтень 2017 на 59808,0 грн.; листопад 2017 на 5 7386,0 грн.; грудень 2017 на 56662,0 грн.; січень 2018 на 49347,0 грн.; лютий 2018 на 55542,0 грн.; березень 2018 на 55995,0 грн.; квітень 2018 на 60070,0 грн.; травень 2018 на 63962,0 грн.; червень 2018 на 66686,0 грн.; липень 2018 на 68802,0 грн.; серпень 2018 на 67979,0 грн.; вересень 2018 на 60847,0 грн.; жовтень 2018 на 68364,0 грн.; листопад 2018 на 58317,0 грн.; грудень 2018 на 55864,0 грн.; січень 2019 на 57555,0 грн.; лютий 2019 на 56380,0 грн.; березень 2019 на 64 722,0 грн.; квітень 2019 на 63508,0 грн.; травень 2019 на 70442,0 гри.; червень 2019 на 59552,0 грн.; липень 2019 на 60714,0 грн.; серпень 2019 на 909140,0 грн.; вересень 2019 на 960627,0 грн.; жовтень 2019 на 101413 7,0 грн.; листопад 2019 на 1389001,0 грн.; грудень 2019 на 1455492,0 гривень.

2. п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 13 7/28267, не виписано (не оформлено) та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017, січень 2018, лютий 2018, березень 2018, квітень 2018, травень 2018, червень 2018, липень 2018, серпень 2018, вересень 2018, жовтень 2018, листопад 2018, грудень 2018, січень 2019, лютий 2019, березень 2019, квітень 2019, травень 2019, червень 2019, липень 2019, серпень 2019, вересень 2019, жовтень 2019, листопад 2019 та грудень 2019 року.

3. п. 49.2 ст. 49, пп. 49,18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, в частині не подання податкових декларацій з податку на додану вартість звітності про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017, січень 2018, лютий 2018, березень 2018, квітень 2018, травень 2018, червень 2018, липень 2018, серпень 2018, вересень 2018, жовтень 2018, листопад 2018, грудень 2018, січень 2019, лютий 2019, березень 2019, квітень 2019, травень 2019, червень 2019, липень 2019, серпень 2019, вересень 2019, жовтень 2019, листопад 2019 та грудень 2019 року.

4. п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів» від 22.04.2014 за № 462 щодо неподання та несвоєчасного подання Повідомлення за формою № 20 - ОПП стосовно використання об`єктів оподаткування (земельних ділянок, приміщень та транспортних засобів) (з урахуванням вимог підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

5. п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, пп. 6 п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, та п. 1.2 розділу І, п. 3.1 та п. 3.2 розділу III «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску», а саме подання з невірно відображено ідентифікаційний код фізичної особи, що призвело до зміни платника податку за 1-4 кв. 2017, 1-4 кв. 2018, 1-4 кв. 2019 та 1 кв. 2020 року (з урахуванням вимог підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

6. п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо несвоєчасного подання звітності з єдиного соціального внеску за червень 2017 та червень 2020 року (з урахуванням вимог підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

7. Питання пункту перевірки « 3.1.5.7. Перевірка достовірності, повноти нарахування та сплати земельного податку» не охоплено перевіркою, не досліджено. Головним управлінням ДПС у м. Києві направлено запити до Головного управління Державного земельного кадастру у м. Києві для надання витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за земельні ділянки за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 19».

На підставі акта перевірки та з урахуванням листа Головного управління ДПС у м. Києві «Про розгляд заперечення» від 27.04.2024 №17351/1/26-15-07-06-02-09, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0029422/0706 (збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 7 264 921, 00 грн), №0029423/0706 (застосовано штраф у сумі 3 632 461, 00 грн), №0029424/0706 (застосовано штраф у сумі 10 540, 00 грн).

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у період, що перевірявся, надавались адміністративні та інші послуги згідно тарифів, визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання» (далі - Перелік 795).

Суми коштів, отриманих за надання адміністративних послуг перераховувались у розмірі 100 відсотків на рахунок Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - ГСЦ). Суми коштів, отриманих за надання інших послуг залишались в розпорядженні установи в розмірі 20 та відображались у складі доходів по рядку 1.3 «Доходи, одержані бюджетною установою (організацією), що зараховані на рахунки спеціального фонду цієї установи (організації) згідно із затвердженим у встановленому порядку кошторисом» звітів про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації).

Так, до інших послуг , які надаються згідно з основною діяльністю відносяться:

- відповідальне зберігання номерних знаків перереєстрованих або знятих з обліку транспортних засобів для подальшого закріплення за іншими транспортними засобами цього ж власника;

- видача (заміна) номерних знаків, що видаються за бажанням власників транспортних засобів та містять визначену комбінацію цифр (з 31.07.2019 згідно змін до Переліку 795).

Відповідно до підпункту 194.1.1 пункту 194.1 статті 194 ПК України податок на додану вартість становить 20 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товару/послуги.

Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПК України.

Відповідно до підпункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ПК України під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Разом з цим, згідно з підпунктом 197.1.18 пункту 197.1 статті 197 ПК України звільняються від оподаткування ПДВ операції з постачання державних платних послуг фізичним або юридичним особам органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, а також іншими особами, уповноваженими такими органами або законодавством надавати зазначені послуги, обов`язковість отримання (надання) яких установлюється законодавством, включаючи плату за реєстрацію, видачу ліцензії, сертифікатів у вигляді зборів, державного мита тощо.

Для застосування режиму звільнення від оподаткування ПДВ, визначеного підпунктом 197.1.18 пункту 197.1 статті 197 ПК України, необхідне одночасне виконання таких умов:

- послуги повинні надаватися органами виконавчої влади і місцевого самоврядування, а також іншими особами, уповноваженими такими органами або законодавством надавати зазначені послуги;

- послуги, які надаються, повинні бути платними;

- обов`язковість отримання фізичними і юридичними особами послуг повинна бути встановлена законодавством;

- кошти за надані послуги у повному обсязі повинні надходити до бюджету.

Разом з тим, Законом України «Про дорожній рух» та Переліком 795 не передбачено обов`язковість отримання власниками транспортних засобів, зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України номерних знаків, що містять визначену комбінацію цифр та видаються виключно за бажанням власників легкових автомобілів, а також отримання послуг відповідального зберігання номерних знаків для подальшого закріплення за іншими транспортними засобами цього ж власника.

Враховуючи вищезазначене, операції з постачання платних послуг фізичним та юридичним особам, а саме видача (заміна) номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію цифр та відповідального зберігання номерних знаків для подальшого закріплення за іншими транспортними засобами цього ж власника, обов`язковість яких не передбачена чинним законодавством, підлягають оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку за ставкою 20 відсотків.

Крім того, відповідно до підпункту 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до підпунктів 183.1 та 183.2 статті 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Позивач зареєстрований платником ПДВ з 01.01.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, обсяг операцій позивача, що є об`єктом оподаткування з ПДВ перевищив граничний розмір в 1000000,0 грн. в травні 2017 року і склав 1039988 грн., а з червня 2017 по грудень 2019 обсяг операцій, що є об`єктом оподаткування з ПДВ склав 36 324 605,0 грн. Таким чином, позивач з червня 2017 повинен був зареєструватися платником ПДВ у встановленому порядку.

Таким чином, на думку суду, позивачем порушено вимоги підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 розділу І, підпункт 181.1 статті 181, підпунктів 183.1. та 183.2 статті 183, підпунктів "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 та підпункт 197.1.18 пункту 197.1 статті 197 ПК України, що призвело до необґрунтованого застосування пільги по ПДВ до послуг по відповідальному зберіганню номерних знаків перереєстрованих або знятих з обліку транспортних засобів для подальшого закріплення за іншими транспортними засобами цього ж власника та послуг по видачі (заміні) номерних знаків, що видаються за бажанням власників транспортних засобів та містять визначену комбінацію цифр, що призвело до заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» податкових декларацій з ПДВ на загальну суму 7 264 921,0 грн.

Крім того, відповідно до п 49.2. ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо коленого окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Таким чином, на думку суду, позивачем порушено вимоги п. 49.2 ст. 49, п. 49.18, ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України в частині не подання податкових декларацій по податку на додану вартість звітності про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017, січень 2018, лютий 2018, березень 2018, квітень 2018, травень 2018, червень 2018, липень 2018, серпень 2018, вересень 2018, жовтень 2018, листопад 2018, грудень 2018, січень 2019, лютий 2019, березень 2019, квітень 2019, травень 2019, червень 2019, липень 2019 , серпень 2019, вересень 2019, жовтень 2019, листопад 2019 та грудень 2019 року.

Крім того, згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, позивачем, в порушення п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267, не виписано (не оформлено) та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму 7 264 921,0 грн.

Крім того, у періоді, який перевірявся, позивачем несвоєчасно подано до ГУ ДПС у м. Києві повідомлення за формою № 20-ОПП щодо 3-х земельних ділянок: дата державної реєстрації яких 03.04.2019.

Також, позивачем не подано до ГУ ДПС у м. Києві повідомлення за формою №20-ОПП щодо 54 об`єктів нежитлової нерухомості (приміщення за адресою: м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11, м. Київ, вул. Новоконстантинівська, 8, м. Київ, вул. Степана Бендери, 26/В; м. Київ, вул. Братиславська, 52; м. Київ, вул. Крайня, 1; м. Київ, вул. Павла Усенка, 8; м. Київ, вул. Спортивна, 1 А; м. Київ, Столичне шосе, 104-А; Київська область, Києво- Святошинсьеий район, с. Софїївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 4; Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софїївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 110-А; м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 18 та 16 об`єктів нерухомого майна за адресою м. Київ, вул. Туполева Академіка, 19).

Також, позивачем не подано до ГУ ДПС у м. Києві повідомлення ф. №20-ОПП щодо 34 транспортних засобів.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з вимогами п. 63.3 ст.63 ПК України, платники податків з метою проведення податкового контролю підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Відповідно до п. 8.1. Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому Порядком обліку платників податків, затвердженим наказом Міністерства Фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (далі - Порядок № 1588)

Відповідно до п. 8.2. Порядку № 1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами ПК України.

Відокремлені підрозділи юридичної особи подають інформацію про об`єкти оподаткування, що знаходяться на їх балансі.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Відповідно п. 8.4 Порядку № 1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Відповідно до п. 8.5 Порядку № 1588 у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування.

При цьому, в разі зміни призначення об`єкта оподаткування або його перепрофілювання інформація щодо такого об`єкта оподаткування надається в повідомленні двома рядками, а саме: в одному рядку зазначається інформація про закриття об`єкта оподаткування, призначення якого змінюється, у другому - оновлена інформація про об`єкт оподаткування, який створено чи відкрито на основі закритого, при цьому ідентифікатор об`єкта оподаткування змінюється.

Тобто, у звіті за формою № 20-ОПП зазначаються усі приміщення якими користується підприємство та має у своєму розпорядженні, усі види транспорту, земельні ділянки та інше. Включаючи також об`єкти, які здаються в оренду та орендуються у інших осіб.

Таким чином, судом підтверджено визначене відповідачем в акті перевірки позивача порушення останнім вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України та 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 Порядку обліку платників податків, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 09.12.2011 №1588, щодо неподання Повідомлення за формою №20-ОПП стосовно використання об`єктів оподаткування (54 об`єкти нежитлової нерухомості та 34 транспортні засоби) та не своєчасне повідомлення за формою № 20-ОПП стосовно використання об`єктів оподаткування (3 земельні ділянки).

Наведені вище доводи позивачем за час розгляду справи обґрунтовано спростовано не було.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що під час розгляду справи судом були підтверджені висновки акта перевірки, покладені в основу оскаржуваних рішень відповідача, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування останніх.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.