Справа № 560/3446/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3446/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який має дитину віком до 18 років, мати якої померла. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який має дитину віком до 18 років, мати якої померла.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану на посаді водія-сапера 4 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати якого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У відповідь на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що рапорт про звільнення з військової служби Позивача, зареєстрований за вхідним номером 195 від 03.01.2025, але вказаний рапорт не розглянуто у зв`язку із відсутністю командира військової частини, тимчасове виконання обов`язків якого покладено на заступника наказом командира № 26 від 26.01.2025.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від військової частини на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 було отримано рапорт про звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 (без дати) 03.01.2025, та зареєстровано за вхідним № 195. За результатами розгляду рапорту Позивача командиром військової частини НОМЕР_1 було відмовлено у звільненні з військової служби Позивачу та на рапорті була накладена відповідна резолюція, як це передбачено Наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024 «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України». Про результати розгляду вищевказаного рапорту Позивача військовою частиною НОМЕР_1 було повідомлено уповноваженого представника підрозділу де проходить Позивач військову службу, про що міститься відповідна резолюція на рапорті.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану на посаді водія-сапера 4 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 позивач є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 25.11.2024 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивач є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати якого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До дня смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 проживав разом із нею, що підтверджується довідкою Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 214 від 28.11.2024.

02.01.2025 позивачем по команді подано рапорт на звільнення з військової служби у зв`язку із абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», адже він має дитину віком до 18 років, мати якої померла.

Згідно відповіді на адвокатський запит представника позивача від 08.02.2025 №684 відповідачем повідомлено, що рапорт про звільнення з військової служби позивача, зареєстрований за вхідним номером 195 від 03.01.2025, але вказаний рапорт не розглянуто у зв`язку із відсутністю командира військової частини, тимчасове виконання обов`язків якого покладено на заступника наказом командира № 26 від 26.01.2025.

Відповідачем у відзиві вказано, що військовою частиною НОМЕР_1 було отримано рапорт про звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 (без дати) 03.01.2025, та зареєстровано за вхідним № 195. За результатами розгляду рапорту Позивача командиром військової частини НОМЕР_1 було відмовлено у звільненні з військової служби Позивачу та на рапорті була накладена відповідна резолюція, як це передбачено Наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024 «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України».

Позивач не погоджуючись з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який має дитину віком до 18 років, мати якої померла, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до пп. «г» п. 2. ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті.

Згідно із абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Порядок звільнення військовослужбовців з військової служби врегульований пунктами 233-243 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення № 1153/2008).

Відповідно до п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно до пп. 14 п. 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) встановлено, що документами, які підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме наявність у військовослужбовця дитини віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини помер є: копія свідоцтва про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства (материнства) особи; один із документів: копія свідоцтва про смерть одного з батьків, або копія рішення суду про визнання одного із батьків безвісно відсутнім, або оголошення померлим, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).

Суд зазначає, що позивачем 02.01.2025 подано рапорт на звільнення з військової служби із зазначенням підстави для звільнення, відсутності бажання проходити службу у резерві та до якого територіального центру комплектування та соціальної підтримки надіслати особову справу. До рапорту долучено всі необхідні документи, які підтверджують підставу для звільнення позивача з військової служби.

Згідно із пп. 2 п. 9 розділу ІІІ Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затвердженого наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Відповідно до п. 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців, у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини), із військової служби під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставі п.2 ч. 4 ст 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснюється за всіма підставами включно - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Отже, саме на посадових осіб Відповідача покладено обов`язок щодо розгляду рапорту протягом 14 днів із дня його подання та звільнення позивача з військової служби.

Суд звертає увагу, що відповідь відповідача щодо нерозгляду поданого 02.01.2025 позивачем рапорту, та як наслідок незвільнення його з військової служби, у зв`язку із відсутністю з 26.01.2025 командира військової частини є об`єктивно необґрунтованою, оскільки встановлений чотирнадцятиденний строк на розгляд рапорту закінчився 17.01.2025.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйнятті рішення відповідачем за результатами розгляду поданого позивачем рапорту та не звільненні позивача з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" через сімейні обставини наявність дитини віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини помер.

Посилання відповідача на те, що ним за результатами розгляду рапорту позивача командиром військової частини НОМЕР_1 було відмовлено у звільненні з військової служби позивачу та на рапорті була накладена відповідна резолюція, як це передбачено Наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024 «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України», є безпідставними, оскільки позивач виконав усіх передбачених від нього дій та додав усі необхідні документи, на підставі яких має право на звільнення з військової служби.

Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Повноваження суду щодо покладення на Відповідача обов`язку прийняти конкретне рішення у першу чергу залежить від встановлення наявності у відповідача у межах спірних правовідносин повноважень діяти на власний розсуд (дискреційних повноважень).

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно із абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003, Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, за наявності поданого позивачем рапорту, із наданням всіх передбачених законом необхідних документів, відповідач зобов`язаний був звільнити позивача по завершенню чотирнадцятиденного строку на розгляд рапорту, однак вказаних дій не вчинив, а тому суд за для повного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який має дитину віком до 18 років, мати якої померла.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який має дитину віком до 18 років, мати якої померла.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який має дитину віком до 18 років, мати якої померла.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_5 )

Головуючий суддя О.П. Шевчук