Справа № 320/39759/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (далі - позивач/ТОВ «Віта-Текс») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - відповідач/апелянт/митниця) з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості № UA100380/2023/000164/2 від 01 травня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на протиправність спірного рішення та висновків, викладених в ньому, оскільки при митному оформленні товару за митною декларацією, який ввозився на митну територію України, визначено його митну вартість за основним методом-ціною договору (контракту), про що надано митному органу документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товару, містять об`єктивні відомості про складові цієї вартості. Окрім того, аргументи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості та електронному повідомленні, є безпідставними, оскільки в наданих документах відсутні розбіжності, що впливають на митну вартість, або явні ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. На думку позивача, митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року адміністративний позов ТОВ «Віта-Текс» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100380/2023/000164/2 від 01 травня 2023 року, прийняте Київською митницею в особі її структурного підрозділу ВМО № 1 митного поста «Чайки» UA100380.

Стягнуто на користь ТОВ «Віта-Текс» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці судові витрати в розмірі 15 057, 69 грн.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів ним було надано. Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів. Крім того, позивачем дотримано вимоги частини третьої статті 53 Митного кодексу України, надано усі необхідні документи, передбачені пунктом 1 частини другої статті 53 Кодексу, у тому числі зовнішньоекономічний договір, інвойс, транспортні документи та документи, що підтверджують вартість транспортування до митного кордону України. Водночас відповідач не навів конкретних обставин, які могли б свідчити про недостовірність поданих даних або про наявність підстав для сумніву щодо заявленої митної вартості, а також не довів, у чому саме полягає невідповідність поданих документів чи порушення умов поставки. За таких обставин, Київська митниця безпідставно застосувала резервний шостий метод визначення митної вартості, що суперечить приписам статті 57 Митного кодексу України, відповідно до якої цей метод застосовується лише як виняток - у разі неможливості використання інших методів.

В апеляційній скарзі Київська митниця просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказав, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, не надав належної оцінки доводам митного органу та залишив поза увагою наявні у справі докази. На його думку, подані позивачем документи містили розбіжності, не підтверджували числові значення складових митної вартості та не містили всіх відомостей щодо фактичної сплати ціни за товар, а отже не могли слугувати належним підтвердженням заявленої митної вартості. З урахуванням цього митниця обґрунтовувала правомірність застосування резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 МК України. Також вказано, що під час контролю за правильністю визначення митної вартості були зафіксовані невідповідності між контрактами, інвойсами, коносаментом, ТУ та CMR, що ставить під сумнів достовірність наданих декларантом документів. Окремо наголошено, що суд не врахував правову позицію Верховного Суду, згідно з якою обов`язок доведення митної вартості покладається на декларанта, а також не дослідив повноту консультаційної процедури, передбаченої статтею 57 МК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Віта-Текс» підтримало рішення суду першої інстанції, просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначено, що митний орган не довів наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої митної вартості товару за першим методом, а рішення про її коригування ґрунтується на припущеннях та неналежно оцінених документах. Наголошено про надання повного пакету документів, передбачених статтею 53 МК України, зокрема інвойси, пакувальні листи, договори та CMR-накладні, які підтверджують поставку товару, його ціну та умови поставки. Також вказано, що митним органом неправомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості, без належного обґрунтування неможливості застосування інших методів, що суперечить положенням Митного кодексу України та практиці Верховного Суду. Крім того, підлягає врахуванню, що митниця вже раніше намагалася скоригувати митну вартість цього товару з тих самих підстав, однак таке рішення було оскаржене і скасоване.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ТОВ «Віта-Текс» (місцезнаходження: 03194, місто Київ, бульвар Кольцова, будинок 17В, ) зареєстровано в якості юридичної особи 15 серпня 2006 року, номер запису 1 007898 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

17 вересня 2019 року між Kausar Processing Industries (Pvt) Ltd., компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистані, (далі продавець), та ТОВ «Віта-Текс» укладено договір купівлі-продажу № KPI/786/1112/19 (далі договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини й текстильні вироби виробництва Ісламської Республіки Пакистану, а також інших країн.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено договором.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR м. Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

Оплата за товар здійснюється позивачем шляхом внесення передоплати в розмірі 100% (сто відсотків) вартості товару, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

29 грудня 2022 року продавець та позивач уклали додаткову угоду № 5 до договору, якою, зокрема продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

27 лютого 2023 року продавець та позивач уклали додаток № KPI/786/1112/19/162 до договору (далі - додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець зобов`язався поставити позивачу, а позивач прийняти наступну тканину виробництва Ісламської Республіки Пакистану (далі товар): тканина вибивна полікотон (52 % поліестер та 48 % бавовна), сток, 30х30/76х68, завширшки 220 см, у кількості 20 559,5 кг, 78 477 погонних метрів, за ціною 3,05 долари США за 1 кг; тканина пофарбована полікотон (52% поліестер та 48% бавовна), сток, 30х30/76х68, завширшки 220 см, у кількості 3 951 кг, 14 957 погонних метрів, за ціною 3,05 долари США за 1 кг.

Загальна вартість товару згідно з пунктами 1, 2.1, 2.2 та 3.1 додатку та інвойсом № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року склала 74 757,03 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CPT м. Київ, Україна (Incoterms 2010). Вантажовідправником товару є продавець.

Відповідно до пункту 4 додатку оплата за товар здійснюється позивачем шляхом сплати 100 % вартості товару до 31 травня 2023 року включно.

01 травня 2023 року позивачем до Київської митниці подано митну декларацію ІМ40ДЕ № 23UA49U3, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, митна вартість якого склала 74 757, 03 доларів США. Поставка відбувалася на умовах CPT м. Київ, Україна й була визначена позивачем із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу подані, зокрема: (0271) пакувальний лист продавця на товар б/н від 28 лютого 2023 року; (0380) рахунок-фактура (інвойс) № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року; (0705) коносамент № 225514608 від 16 березня 2023 року; (0730) автотранспортна накладна № 710737 від 27 квітня 2023 року; (3014) прайс-лист продавця б/н від 28 лютого 2023 року; (4103) додаток; (4103) додаткова угода № 2 від 29 січня 2020 року до договору; (4103) додаткова угода № 5 від 29 грудня 2022 року до договору; (4104) договір; (9000) технічні умови продавця б/н від 28 лютого 2023 року.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ № 23UA49U3 від 01 травня 2023 року митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що ним за результатами опрацювання документів, поданих разом із митною декларацією, встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, та документи не містять достовірних і об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару: інвойс № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року, коносамент № 225514608 від 16 березня 2023 року та міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 710737 від 27 квітня 2023 року із відмітками митниць, через які прямував товар; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, його перевезення; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з врахуванням статті 254 МК України; інші наявні додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказаний запит 01 травня 2023 року позивачем були надані додаткові документи та інформація разом із супровідним листом № 0105/23-03, в якому надана детальна відповідь та аргументація на кожне зауваження митниці.

01 травня 2023 року Київською митницею в особі її структурного підрозділу ВМО № 1 митного поста «Чайки» UA100380 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100380/2023/000164/2, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару № 1 у митній декларації ІМ40ДЕ №23UA49U3 від 01 травня 2023 року скоригував із 62 706, 48 доларів США до рівня 120 492, 02 доларів США, а товару № 2 - з 12 050, 55 доларів США до рівня 23 155, 53 доларів США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що за результатами опрацювання ним документів, поданих разом із електронною митною декларацією ІМ40ДЕ № 23UA49U3 від 01 травня 2023 року, встановлено, що надані відповідно до вимог статті 53 МК України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець повинен передати, а позивач сплатити за товар на умовах, що визначених у договорі або додатках до нього. До митного оформлення надано додаток, який посилається на інвойс № KPI/786/10623/2023, який датовано пізнішою датою 28 лютого 2023 року, що ставить під сумніви достовірність відомостей, вказаних документах.

В інвойсі № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року вказано, що імпортований товар є стоковим, нереалізованим у період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що, в свою чергу, впливає на ціну товару. Проте надані до митного оформлення технічні умови продавця б/н від 28 лютого 2023 року, де рік виробництва товару вказано 2022-2023 роки, та не встановлено його сортність (відсутні дані на маркуванні).

Крім того, в інвойсі № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року зазначено коносамент № 225514608, який виставлений 16 березня 2023 року, що суперечить правилам морського перевезення, оскільки коносамент створюється під час розміщення вантажу на борту судна. Відповідно до Конвенції ООН «Про договори повністю або частково морського перевезення вантажів» від 11 грудня 2008 року коносамент є документом, за яким тільки частка маршруту здійснюється за допомогою морського перевезення. Разом із тим, згідно з коносаментом № 225514608 від 16 березня 2023 року портом доставки товару та місцем призначення є місто Констанца, Румунія, що суперечить заявленим умовам поставки CPT місто Київ, Україна та підтверджує сумніви митного органу щодо включення до митної вартості товару щонайменше витрат у порту Румунії (місто Констанці) та витрати на транспортування товарів до міста Києва.

За умовами терміну CРТ місто Київ, Україна на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту, але всупереч цьому в додатку зазначено, що вартість товару включає вартість товару, пакування, маркування, доставку.

Прайс-лист продавця б/н від 28 лютого 2023 року містить цінову інформацію на умовах поставки CРТ місто Київ, Україна, таким чином є адресним, тобто є пропозицією для окремих покупців. Разом із тим, відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під дійсною вартістю розуміється ціна, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Наданий прайс-лист не відображає продажу товару при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, отже він прийнятий до уваги, але не може бути підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

Митний орган також зазначив, що в наданому висновку Держзовнішінформ № 113/31 від 18 січня 2023 року експерт визначає ціну на умовах CPT місто Київ, Україна, але використовує джерела, за якими товар пропонується на умовах FOB. Експерт не наводить джерел та розрахунку транспортних витрат. Крім того, пропозиції товарів визначаються експертом в іншої одиниці виміру, ніж ті, що пропонуються до продажу подібних товарів на www.alibaba.com. Таким чином, експертний висновок не може засвідчувати обґрунтованість цін, які в ньому наводяться, та має виключно інформаційний характер.

В інвойсі № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року, коносаменті № 225514608 від 16 березня 2023 року та міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 710737 від 27 квітня 2023 року відсутні відмітки митниць, через які постачався товар, що ставить під сумнів, що ці документи надавалися для перевірки та контролю під час перетину товару. Дана норма передбачена в постанові Кабінету Міністрів України № 451 від 21 травня 2012 року. Даний факт підтверджує те, що вищезазначені документи не надавались митному органу в пункті пропуску разом із товаром під час здійснення митного контролю, що не дає митному органу можливості впевнитись, що вказані документи прямували разом із товаром, а не були виготовлені на території України.

Положеннями статті 53 МК України передбачено, що в разі, якщо надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає оплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати додаткові документи. Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі, митні адміністрації мають право в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки. У зв`язку з цим, декларанту відповідно до статті 53 МК України запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

За результатом опрацювання запиту митниці декларант не надав запитувані документи, викладені в електронному повідомленні. Декларантом надано лист № 0105/23-03 від 01 травня 2023 року щодо неподанням інших додаткових документів.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б за ціною договору щодо ідентичних та аналогічних товарів відповідно до статей 59 та 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю в митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. За умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей у даному випадку не можуть бути застосовані. Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №476 від 01.07.2021, проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів із рівнями митної вартості схожих за описом та країною походження товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар № 1 митна декларація № 23UA32U4 від 03 квітня 2023 року (вартість згідно з джерелом інформації 5,86 доларів США за 1 кг); товар № 2 митна декларація № 23UA07U3 від 31 січня 2023 року (вартість згідно з джерелом інформації 5,86 доларів США за 1 кг).

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини восьмої статті 57 та частини першої статті 55 МК України, митним органом зазначено, що можливо застосувати резервний метод відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівнях митної вартості. Таким чином, між митними органами та декларантом проведені консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Рішення винесено з урахуванням термінів, передбачених статтею 53 МК України, на лист позивача № 0105/23-03 від 01 травня 2023 року.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2023/000389 від 01 травня 2023 року.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ № 23UA45U5 від 01 травня 2023 року та митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 503 845,97 грн.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі - МК України).

За визначенням, що міститься у статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, який переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

На виконання частин першої, другої, четвертої, восьмої, дев`ятої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

За приписами частин першої-четвертої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодекс.

Частиною дванадцятою статті 264 МК України встановлено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

За приписами частин першої, сьомої, восьмої, дев`ятої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11 вересня 2015 року № 689.

За приписами пунктів 6 та 7 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.

Суд встановив, що позивачем до відповідача для митного оформлення разом з митною декларацією надані наступні документи: пакувальний лист продавця на товар б/н від 28 лютого 2023 року; рахунок-фактура (інвойс) № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року; коносамент № 225514608 від 16 березня 2023 року; автотранспортна накладна № 710737 від 27 квітня 2023 року; прайс-лист продавця б/н від 28 лютого 2023 року; додаток; додаткова угода № 2 від 29 січня 2020 року до договору; додаткова угода № 5 від 29 грудня 2022 року до договору; договір; технічні умови продавця б/н від 28 лютого 2023 року; інвойс № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року; коносамент № 225514608 від 16 березня 2023 року та міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 710737 від 27 квітня 2023 року із відмітками митниць, через які прямував товар.

З оскаржуваного рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100380/2023/000164/2 від 01 травня 2023 року слідує, що мотивами його прийняття стали обставини, на думку митного органу, не підтвердження включення до митної вартості товару вартості митного очищення товару для експорту, витрат на навантаження, вивантаження та обробки товару, його транспортування.

Надаючи правову оцінку цим висновкам, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2.1 додатку продавець зобов`язався відвантажити товар позивачу змішаним транспортом на умовах поставки CPT місто Київ, Україна (Incoterms 2010).

Пунктом 3.2 додатку встановлено, що ціна товару з урахуванням умов його поставки (CPT м. Київ, Україна) включає в себе вартість товару, його пакування, маркування та доставку.

Так, умови поставки CPT згідно з Incoterms 2010 передбачають те, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого пункту в названому місці призначення звичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб. Якщо такого пункту не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати пункт у межах названого місця призначення, який найбільш задовольняє його цілям.

Продавець зобов`язаний здійснити поставку шляхом надання товару перевізнику, з яким укладено договір перевезення, а за наявності декількох перевізників першому з них, для транспортування товару до узгодженого пункту в межах названого місця у встановлену дату чи в межах узгодженого періоду.

Продавець також зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки, а також сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, включаючи витрати щодо завантаження товару та будь-які платежі за розвантаження його в місці призначення, покладені на продавця відповідно до договору перевезення.

В обов`язки продавця також включена сплата витрат щодо експортних митних процедур, а також усіх мит, податків та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця.

Отже, за умовами поставки CPT місто Київ, Україна (Incoterms 2010) саме на продавця, а не на позивача покладались обов`язки щодо сплати й забезпечення транспортування товару до м. Києва, Україна, митного очищення товару та витрат, пов`язаних із навантаженням, вивантаженням та обробкою товару при його транспортуванні до м. Києва, Україна.

При цьому за приписами пунктів 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Слід зауважити, що законодавець у частині десятій статті 58 МК України чітко визначив умову, за якої до митної вартості товарів необхідно додавати витрати, понесені на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Такою умовою є невключення таких витрат до ціни товарів.

Доводи апелянта про те, що позивач не надав до митного оформлення транспортних (перевізних) документів є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивачем надано митному органу копії коносамента № 225514608 від 16 березня 2023 року та міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 710737 від 27 квітня 2023 року, з яких можливо простежити маршрут поставки спірного товару з Ісламської Республіки Пакистану до місця призначення на митній території України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надання транспортних (перевізних) документів у даному випадку не є визначальним для встановлення митної вартості товару, оскільки поставка здійснювалася на умовах CPT м. Київ, Україна (Incoterms 2010), а відповідні витрати на транспортування вже включені до загальної ціни товару.

Щодо тверджень відповідача про відсутність в інвойсі № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року та міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 710737 від 27 квітня 2023 року відміток посадових осіб митного органу в пункті пропуску на митному кордоні України, то наданий позивачем до митного оформлення інвойс містить відмітки Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України та самого відповідача, а надана позивачем до митного оформлення міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 710737 від 27 квітня 2023 року містить відмітки румунської митниці та Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, що спростовує твердження відповідача в цій частині.

Безпідставними є аргументи відповідача про відсутність у коносаменті № 225514608 від 16 березня 2023 року відмітки посадових осіб митного органу в пункті пропуску на митному кордоні України, оскільки за приписами пункту 1 частини першої статті 335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості - при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог відповідача про обов`язковість надання позивачем коносамента № 225514608 від 16 березня 2023 року з відміткою прикордонної митниці, оскільки коносамент є документом, що видається виключно для підтвердження перевезення товару морським транспортом, тоді як у даному випадку переміщення товару через митний кордон України здійснювалося автомобільним транспортом.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії інвойса № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року та міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 710737 від 27 квітня 2023 року, які містять відмітки Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Щодо посилання відповідача на наявність, на його думку, розбіжності між датою інвойсу № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року та коносаментом, оформленим 16 березня 2023 року, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність таких доводів. Як обґрунтовано пояснив позивач, у відповідній спеціалізованій системі перевізником заздалегідь резервується номер коносамента для контейнерного перевезення, у зв`язку з чим продавцю товару відомий його номер до моменту фактичного формування коносамента. Водночас в інвойсі зазначено лише номер коносамента без зазначення дати його оформлення, що виключає наявність об`єктивних підстав вважати це розбіжністю та підтверджує необґрунтованість відповідного висновку митного органу.

Помилковим є й застосування відповідачем до спірних правовідносин Конвенції ООН про контракти на міжнародне перевезення вантажів повністю або частково морським транспортом від 11 грудня 2008 року (Роттердамських правил), адже останні не були ратифіковані ні Ісламською Республікою Пакистаном (країною відправлення товару), Румунією (країною доставки товару морським транспортом), ні Україною, про що позивач повідомляв відповідачу у своєму листі № 0105/23-03 від 01 травня 2023 року та що не було взято до уваги митним органом.

При цьому, як зазначалося, в спірному випадку транспортні (перевізні) документи не є документами, що підтверджують митну вартість товару позивача, беручи до уваги те, що поставка спірного товару відбувалася на умовах CPT місто Київ, Україна (Incoterms 2010), тобто обов`язок щодо транспортування такого товару був покладений сторонами угоди на продавця, а до вартості спірного товару вже були включені витрати на його транспортування до міста Києва, Україна за рахунок продавця, включаючи його транзитне перевезення та пов`язані з цим витрати.

Вказане спростовує й доводи відповідача про необхідність надання позивачем до митного оформлення спірного товару банківських документів щодо оплати вартості його перевезення, так як останнє здійснювалося за рахунок продавця, а не позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товару, посилаючись на непідтвердження включення до неї витрат на митне очищення товару для експорту, навантаження, вивантаження, обробку та транспортування. Як правильно встановлено судом першої інстанції, зазначені витрати вже були включені до ціни товару, яка була сплачена продавцю на умовах CPT, а отже, фактично понесені саме продавцем, а не позивачем.

Ненадання позивачем банківських (платіжних) документів щодо оплати ним вартості товару продавцю в спірному випадку не може бути підставою для коригування митної вартості товару, так як відповідно до пункту 4 додатку спірний товар підлягав сплаті до 31 травня 2023 року, а на момент його митного оформлення (01 травня 2023 року) товар ще не був оплачений, про що позивач повідомив відповідачу в своєму листі № 0105/23-03 від 01 травня 2023 року.

Правильною також є мотивація суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача щодо зазначення номера інвойса в додатку, з огляду на пояснення позивача, що продавець здійснює попереднє резервування номерів інвойсів у внутрішній системі бухгалтерського обліку. При цьому в додатку зазначено лише номер інвойса без його дати, що унеможливлює встановлення будь-яких суперечностей або розбіжностей у наданих документах.

Хибними є твердження відповідача про недоведеність позивачем приналежності товару до стокового, оскільки в додатку до контракту сторони прямо зазначили, що товар є стоковим. Аналогічна інформація міститься в інвойсі № KPI/786/10623/2023 від 28 лютого 2023 року, пакувальному листі та технічних умовах продавця від тієї ж дати, копії яких наявні в матеріалах справи.

Перевірка правильності класифікації товару як «стокового» не належить до компетенції митного органу. Законодавство не містить визначення чи правового значення категорії «сток» для цілей класифікації товарів за УКТ ЗЕД або для визначення митної вартості. Зокрема, у розділі XI УКТ ЗЕД (групи 50-63) не передбачено ознаки «сток», а відповідні пояснення Держмитслужби також не містять такої категорії. Відповідно, кваліфікація товару як стокового продавцем не є підставою для коригування митної вартості.

Щодо доводів відповідача про відсутність сертифіката про походження товару, слід зазначити, що відповідно до статті 43 МК України, країна походження може підтверджуватися декларацією на інвойсі, зробленою виробником чи експортером. У цій справі така декларація надана в інвойсі № KPI/786/10623/2023, де чітко зазначено, що країною походження товару є Ісламська Республіка Пакистан. Вказане відповідає законодавчим вимогам.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність доводів митниці щодо неподання позивачем додаткових документів, оскільки запитувані документи (виписка з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти, біржова інформація, експертні висновки) носять лише інформаційний характер. Відповідно до частини третьої статті 53 МК України, обов`язок надати такі документи виникає лише у випадку їх наявності у декларанта. З листа позивача № 0105/23-03 від 01 травня 2023 року вбачається, що товар на момент звернення ще не був оплачений та перебував під митним контролем, а тому відповідні документи об`єктивно були відсутні.

Необґрунтованими є посилання митного органу на інші недоліки поданих позивачем документів, які не належать до переліку документів, що підтверджують митну вартість відповідно до статті 53 МК України. Такі недоліки не спростовують достовірність поданих даних та не впливають на визначену митну вартість.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що митним органом було доведено подання позивачем недостовірних або неповних даних про митну вартість товару. Спірне рішення відповідача № UA100380/2023/000164/2 від 01 травня 2023 року не містить обґрунтування конкретних обставин, що перешкоджають застосуванню першого методу визначення митної вартості.

Що стосується застосування відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, то слід висловити наступне.

Зазначення у спірному рішенні про те, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою, то згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 05 вересня 2019 року у справі за № 819/1020/17, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування митницею методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним у декларації.

За судовою практикою факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів.

Матеріали справи свідчать, що за основу для коригування митної вартості спірного товару за другорядним (на підставі угоди щодо ідентичних товарів) методом визначення митної вартості товарів митним органом взято інформацію про раніше визначеної митної вартості товарів: товар № 1 митна декларація № 23UA32U4 від 03 квітня 2023 року (вартість згідно з джерелом інформації 5,86 доларів США за 1 кг); товар № 2 митна декларація № 23UA07U3 від 31 січня 2023 року (вартість згідно з джерелом інформації 5,86 доларів США за 1 кг).

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за другорядним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дата та номер вказаної митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Слід зауважити, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, заборонено (стаття 53 МК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені частиною другою статті 53 МК України. При цьому, подані документи містять достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом).

В той же час, митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що сплачена за ці товари, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначена позивачем митна вартість товару підтверджена належними, допустимими та достовірними документами, відповідає вимогам МК України, а відтак рішення митного органу є протиправним і підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги Київської митниці зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.