Справа № 826/14389/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 826/14389/17

06 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакстер Трен" Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ "Кворум" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Київській області звернулось до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "ПП "НВФ"", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакстер Трен" про визнання правочину недійсним.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Київ від 05 червня 2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в редакції Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ від 16.07.2024 № 3863-IX (далі - Закон №3863-ІХ), який набрав чинності 26.09.2024) установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту. Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом №3863-ІХ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом №3863-ІХ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами дана справа передана на розгляд та вирішення Тернопільському окружному адміністративному суду.

Представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ "Кворум" скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 29.01.2018. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Підстав визнання недійсності правочину укладеного між ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» та ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, ОСОБА_1 , перебував на посаді Директора ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (Наказ № 3 від 05.05.2016 року, Виписка з ЄДР від 10.05.2016 року) та мав усі права та обов`язки для укладення правочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК правочин, укладений між ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» та ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», був спрямований та привів до реального настання правових наслідків, а саме переходу права власності на товар. Про це свідчить Акт взаємних розрахунків від 01.09.2016 року; Довіреність на отримання ТМЦ № 24 від 24.05.216 року. Платіжні доручення № 456 від 17.05.2016 року , № 452 від 10.06.2016 року (два примірника) де зазначено, що була здійснена оплата товару від відповідача 1 на користь відповідача 2; Видаткова накладна № 8 від 24.05.2016 року та Видаткова накладна № 9 від 25.05.2016 року, які згідно пункту 4.3. Договору № 240516-01 від 24.05.2016 року, укладеного між ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» та ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», є доказами отримання відповідного товару покупцем.

ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» створено з метою отримання прибутку та купувало товар у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» з метою подальшого продажу (і це було зроблено) іншим підприємствам, а саме:

ПП «Променергоресурус - 2015» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0019200 від 27.05.2016 року та довіреність № 23 від 27.05.2016 року на отримання ТМЦ ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ»);

ТОВ «ПОЛТАВХІМ» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0019100 від 27.05.2016 року);

ТОВ «ДОНСВІТЕНЕРГО» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0018800 від 27.05.2016 року та Довіреність № 774 від 26.05.2016 року на отримання ТМЦ);

ПП «ХІМТЕКС-Д» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0018700 від 27.05.2016 року та Довіреність № 60 від 26.05.2016 року на отримання ТМЦ);

- ТОВ «ВКП «ЕЛПТЕКС» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0018500 від 27.05.2016 року та Довіреність № 126 від 26.05.2016 року на отримання ТМЦ);

ТОВ «Центр сервісного обслуговування «Київський регіональний центр» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0018400 від 26.05.2016 року та Довіреність № 463 від 26.05.2016 року на отримання ТМЦ);

ТОВ «ЕНЕРГОСЕТЬ УКРАЇНА» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0018900 від 27.05.216 року та Довіреність № 20 від 26.05.2016 року на отримання ТМЦ);

ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0019300 від 30.05.216 року та Довіреність № 326 від 27.05.2016 року на отримання ТМЦ);

ТОВ « 313 ЕКСПЕРТ» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0019400 від 31.05.216 року та Довіреність № 210 від 30.05.2016 року на отримання ТМЦ);

ТОВ «ПОЛТАВАПРОМТЕХГАЗ» купило частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0021700 від 05.06.2016 року та Довіреність № 60 від 14.06.2016 року на отримання ТМЦ);

ФОП ОСОБА_2 купив частину товару у ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», який перед тим ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» купило у ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» на підставі договору, який наразі позивач хоче визнати недійсним (докази: Видаткова накладна № 0019600 від 31.05.2016 року).

Всі ці правочини, які укладені між ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ» та іншими підприємствами прямо чи опосередковано підтверджують дійсність договору № 240516- 01 від 24.05.2016 року, укладеного між ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» та ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ».

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК зміст договору № 240516-01 від 24.05.2016 року, укладеного між ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» та ТОВ «ПП «НВФ «КВОРУМ», не суперечить вимогам цього кодексу та позивач не вказує про це у позові.

Представник відповідача зазначив, що жодних інших належних доказів, які б підтверджували укладення вказаного спірного правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, та які б свідчили про його нікчемність, позивачем не надано.

При цьому, не слід брати до уваги посилання контролюючого органу на постанову Верховного Суду України від 17.11.2015 (ЄДРСР №54688653), оскільки остання стосується правової оцінки господарської операції по суті, а не оцінки дійсності чи недійсності правочину (договору) як такого.

На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 цю справу передано для розгляду судді Подлісна І.М.

Ухвалою судді від 05.03.2025 прийнято до провадження дану адміністративну справу та призначено судове засідання на 08.04.2025 о 11:30 год.

Ухвалою суду від 07.04.2025 здійснено заміну сторони позивача Головне управління ДФС у Київській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області () як відокремленого підрозділу ДПС України.

Ухвалою суду від 08.04.2025 відкладено розгляд справи на 06.05.2025 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 28.04.2025 доручено Тернопільському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання на 06 травня 2025 року о 10:30 год. в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позов та просив його задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.05.2025, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати за згодою представника позивача здійснено перехід до подальшого розгляду справи за правилами письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ТОВ «Дакстер Трен» зареєстровано за адресою: 08720, м. Обухів, вул. Миру, И-А. директором та головним бухгалтером в одній особі являється ОСОБА_3 .

З 22.06.2016 р. по 27.07.2016 директором та гол. бухгалтером на підприємстві рахувалася ОСОБА_4 .

З 12.05.2016 по 22.06.2016 директором та гол. бухгалтером на підприємстві рахувався ОСОБА_1 .

До 12.05.2016 директором та гол. бухгалтером на підприємстві рахувався ОСОБА_5 .

Відповідно до податкових накладних від 25.05.2016 №9, від 24.05.2016 №8 виписаних на користь Відповідача 2, у вказаний період було нібито поставлено ТМЦ на загальну суму 132 200.52 гри. (у т. ч. ПДВ).

Крім того, як було встановлено з аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до Вироку Дніпровського районного суду м Києва від 08.02.2017 по кримінальній справі 755/1949/17, яким встановлено таке:

ОСОБА_1 в кінці квітня 2016 року, в денний час доби біля закладу швидкого харчування «McDonald's» (МакДональдз), за адресою Броварський проспект, буд. 27 в м. Києві, зустрівся з невстановленою слідством особою з приводу внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих йому невстановленою слідством особою, ОСОБА_1 , з корисливих спонукань, погодився на таку пропозицію.

На час підписання ОСОБА_1 . Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) від 04.05.2016, Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) від 04.05.2016, Протоколу №2 Загальних зборів учасників ТОВ «ДАКСТЕІР ТРЕН» (код за ) від 04.05.2016, останній розумів, що він вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації (реєстраційної дії) ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ), оскільки ОСОБА_1 та невстановлена слідством особа, домовились, про те, що директором та учасником товариства буде призначено ОСОБА_1 і він в подальшому до діяльності ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) будуть займатись інші особи.

За свої злочинні дії, що виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подавались для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ), ОСОБА_1 отримав від невстановленої слідством особи грошову винагороду, що становить в розмірі 2500 гривень.

10.05.2016 на підставі підписаних ОСОБА_1 документів, ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) перереєстровано в реєстраційній службі Обухівського міськрайонного управління юстиції Київській області.

Як висновок, вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

З огляду на наявний вирок Дніпровського районного суду м Києва від 08.02.2017 по кримінальній справі 755/1949/17, контролюючий орган вважає, що наявні правові підстави для визнання правочинів недійсними.

На підставі вищевикладеного представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Так, згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, для ідентифікації правочину про визнання якого було подано позов, контролюючий орган посилався на факт складання податкових накладних між ТОВ "Дакстер Трен" та ТОВ "ПП "НВФ "Кворум".

Суд вважає, що наявність податкових накладних виписаних на користь ТОВ "Дакстер Трен" та ТОВ "ПП "НВФ "Кворум" є підтвердженням факту існування договірних відносин між сторонами, вказане випливає з сутності податкових накладних та підстав їх складання.

Відповідно до ст.202 ч.1 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог норм ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту визначення правочину можна виділити такі основні його ознаки:

1) правочин є юридичним фактом, оскільки внаслідок його вчинення виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обов`язки;

2) правочин - це вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи, і за цією ознакою правочин відрізняють від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають в силу закону незалежно від волі його суб`єктів;

3) правочин породжує правовий наслідок (наприклад, бажання спадкодавця заповісти своє майно визначеному суб`єкту зумовлює виникнення для останнього цивільних прав та обов`язків);

4) правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права;

5) правочин завжди має бути правомірною дією, не може суперечити закону, інакше він не буде дійсним, законодавцем встановлено презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний недійсним у судовому порядку.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом - це одна із основних вимог його чинності. Якщо законом визначена конкретна форма, в якій обов`язково має вчинятися правочин, то її необхідно дотримуватися. У разі не дотримання цієї вимоги, настають негативні наслідки - він буде нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З цього приводу слід зазначити, що нікчемним правочином є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв`язку із протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру, незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним. Нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким і від бажання сторін. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч. 2 ст. 215ЦК України).

Так, як було встановлено з матеріалів справи, а саме з вироку Дніпровського районного суду м Києва від 08.02.2017 по кримінальній справі 755/1949/17 ОСОБА_1 в кінці квітня 2016 року, в денний час доби біля закладу швидкого харчування «McDonald's» (МакДональдз), за адресою Броварський проспект, буд. 27 в м. Києві, зустрівся з невстановленою слідством особою з приводу внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих йому невстановленою слідством особою, ОСОБА_1 , з корисливих спонукань, погодився на таку пропозицію.

На час підписання ОСОБА_1 . Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) від 04.05.2016, Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) від 04.05.2016, Протоколу №2 Загальних зборів учасників ТОВ «ДАКСТЕІР ТРЕН» (код за ) від 04.05.2016, останній розумів, що він вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації (реєстраційної дії) ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ), оскільки ОСОБА_1 та невстановлена слідством особа, домовились, про те, що директором та учасником товариства буде призначено ОСОБА_1 і він в подальшому до діяльності ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) будуть займатись інші особи.

За свої злочинні дії, що виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подавались для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ), ОСОБА_1 отримав від невстановленої слідством особи грошову винагороду, що становить в розмірі 2500 гривень.

10.05.2016 на підставі підписаних ОСОБА_1 документів, ТОВ «ДАКСТЕР ТРЕН» (код за ) перереєстровано в реєстраційній службі Обухівського міськрайонного управління юстиції Київській області.

Як висновок, вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Згідно з ч. 3 статті 228 Цивільного кодексу, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Виходячи з системного тлумачення наведених положень вбачається, що контролюючі органи законодавчо уповноважені звертатись до суду з позовами щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними. Водночас, обов`язковою умовою визнання правочину недійним є встановлення обставин вчинення такого правочину.

Наведене підтверджується, зокрема, вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №, п. 8 якої визначено, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Верховним Судом України було наголошено на тому, що відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину.

У зв`язку з цим, необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 Цивільного кодексу України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом, податковий орган, як на підставу для визнання правочинів, укладених між відповідачами, недійсними, посилається на наявність вироку Дніпровського районного суду м Києва від 08.02.2017 по кримінальній справі 755/1949/17.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Недійсність правочину визначено статтею 215 ЦК України. Так, відповідно до частини першої цієї статті підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами частин першої та другої статті 208 ЦК правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Так, відповідно до системного аналізу п.201.1 ст.201, п.187.1 ст.187 ПК України, згідно яких, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); п. 201.10. згідно якого, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно дефініції наведеної в п.п.14.1.185 та 14.1.191 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

В свою чергу, під постачанням товарів розуміється, будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власних, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, системний аналіз вказаних норм свідчить, що передумовою для складання податкової накладної є існування договірних відносин між сторонами, тобто факт укладення правочину.

Правила реєстрації податкових накладних в ЄРПН встановлені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р.№1246 (далі - Порядок № 1246).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1246 постачальник (продавець) складає податкову накладну та/або розрахунок коригування у форматі (відповідно до стандарту), затвердженого в установленому порядку, з використанням спеціалізованого програмного забезпечення. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника. Для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі платник податку отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає контролюючому органові за місцем реєстрації посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 платник податку за окремим запитом може отримувати з ЄРПН інформацію щодо податкової накладної та/або розрахунку коригування у формі витягу, який, зокрема, містить відомості про прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка склала податкову накладну/розрахунок коригування.

Податкові накладні складені ТОВ "Дакстер Трен" та підписані електронним ключем ОСОБА_1 .

Також, наявними в матеріалах справи видатковими накладними підтверджується паперове оформлення правочинів, на підставі яких й були складені наведені податкові накладі, що вбачається з обсягів та об`єктів постачання, які є ідентичними до податкових накладних. Видаткові накладні від імені постачальника товариства з обмеженою відповідальністю «Дакстер Трен» виписані ОСОБА_1 .

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази дають змогу ідентифікувати правочини, на підставі яких були складені вищенаведені податкові накладні.

Як встановлено судом, підставою для звернення контролюючого органу з адміністративним позовом про визнання недійсними спірних правочинів став вирок суду, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, вина особи, яка виражається в намірі порушити публічний порядок (щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним) сторонами правочину або однією зі сторін, жодним чином не може бути встановлена на підставі актів перевірок позивача або його контрагентів, інформацій про відсутності постачальників в ланцюгу постачання за адресою реєстрації та/або наявності у податкового органу податкової інформації про відсутність у постачальника виробничих можливостей для провадження власної господарської діяльності.

При цьому, згідно статті 207 Господарського кодексу, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Встановлюючи правовий наслідок правочину, який вчинено без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, частина третя статті 208 ЦК України, так само, як і інші правові норми, не визначають ознаки такого правочину. До кола таких правочинів належать, зокрема правочини, які вчинені з метою ухилення від оподаткування, отримання незаконної податкової вигоди (наприклад, у вигляді податкового кредиту). Обов`язок довести перед судом, що правочин вчинено з такою метою, в силу норми частини першої статті 77 КАС покладається на позивача.

Доводячи, що правочини між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПП "НВФ"" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дакстер Трен" спрямовані на створення штучних підстав для незаконного отримання останнім права на податковий кредит і, як наслідок, для зменшення податкових зобов`язань, позивач посилався на вирок суду, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі..

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У справах №21-5332а15, №21-1318а16, №21-2430а16 Верховний Суд України зазначив, що обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким директора підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, не може бути неврахованою судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила зазначений злочин, з нереабілітуючих підстав.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Надані докази, які є у справі, були оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 90 КАС України.

За таких обставин, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 139 КАС України судові витрати в даній справі стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійсним правочин, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дакстер Трен» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ПП «НВФ «Кворум», за результатами якого складено податкові накладні від 25.05.2016 №9, від 24.05.2016 №8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Київській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Хороброго Святослава, 5А,м. Київ,03151 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44096797);

відповідач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакстер Трен" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Миру, 11, А,м. Обухів,Обухівський р-н, Київська обл.,08702 код ЄДРПОУ/РНОКПП 40076727).

- Товариство з обмеженою відповідальністю "НВФ "Кворум" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Юри Гната, 9, кімната 414,м. Київ,03148 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.