Справа № 420/12127/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 травня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у встановлені позивачу надбавки за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та невнесення відповідних змін у нормативно-правовий акт (Наказ);

- зобов`язати відповідача встановити позивачу надбавку за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та внести відповідні зміни у нормативно-правовий акт (Наказ);

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру грошового забезпечення позивача станом на 29.09.2018 при встановленні пенсії розміру надбавки за вислугу років;

- зобов`язати відповідача скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.09.2018 в якої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, вказати розмір: станом на 29.09.2018 надбавка за вислугу років -50% посадового окладу;

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу в довідках № 21/3-9/878-241 від 13.05.2024 про розмір грошового забезпечення позивача станом 01.01.2021, № 21/3-9/878-428 від 17.11.2023 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022, за № 21/3-9/878-429 від 17.11.2023 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії розміру надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії;

- зобов`язати відповідача скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і позивачу довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 в яких на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, вказати розміри: станом на 01.01.2021 надбавка за вислугу років -50% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби - 95% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання, станом на 01.01.2022 надбавка за вислугу років - 50% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби - 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та премія - 77% посадового окладу, станом на 01.01.2023 надбавка за вислугу років - 50% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби - 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та премія - 177% посадового окладу.

Ухвалою судді від 28.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у встановлені позивачу надбавки за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та невнесення відповідних змін у наказ; зобов`язання відповідача встановити позивачу надбавку за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та внести відповідні зміни у наказ; визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру грошового забезпечення позивача станом на 29.09.2018 при встановленні пенсії розміру надбавки за вислугу років; зобов`язання відповідача скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.09.2018 в якої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, вказати розмір: станом на 29.09.2018 надбавка за вислугу років -50% посадового окладу залишено без руху.

Так, позивач звернувся до суду із порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України, оскільки звернення до суду відбулося 22.04.2025 щодо відмови у встановлені позивачу надбавки за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та невнесення відповідних змін у наказ; а також щодо зменшення позивачу розміру грошового забезпечення позивача станом на 29.09.2018 при встановленні пенсії розміру надбавки за вислугу років, тобто щодо спірних правовідносин, які мали місце при звільненні позивача у 2018 р.

При цьому позивач перед звільненням отримував надбавку за вислугу в розмірі 45% та не порушував перед роботодавцем, або судом питання щодо збільшення цього розміру. Наразі ж, після семи років з дня звільнення та щомісячного отримання пенсії, позивач просить в судовому порядку переглянути розмір його надбавки за вислугу років, який було встановлено на час його звільнення 28.09.2018.

При цьому, отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість визначення надбавки у наказі

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду в цій частині поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

05.05.2025 на виконання вищезазначеної ухвали позивачем до суду надано заяву, в якій останній просить суд поновити йому строк на звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що в дні звільнення зі служби, призначення пенсії та по теперішній час позивач не був ознайомлений з наказом про звільнення, довідками про призначення пенсії, про нарахування розміру відсотків грошового забезпечення, зокрема вислуги років-50%. Зазначає, що з 29.09.2018 по 01.01.2025 його пенсія була обмежена максимальним розміром, тобто він отримував пенсію у максимальному розмірі і щодо її складових йому не було відомо. Так, у березні 2025 року тільки після перерахунку пенсії за рішенням ООАС від 23.06.2023 у справі № 420/9664/23 та постанови 5ААС від 02.05.2024 у справі № 420/14330/23, у Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області він ознайомився з довідками від 17.11.2023 № 21/3-9/878-429 і № 21/3-9/878-428, від 13.05.2024 № 21/3- 9/878-240 і № 21/3-9/878-241, і йому стало відомо про зменшення розміру надбавки за вислугу років, тобто замість 50% вказано 45% посадового окладу. Щодо цього факту, 07.03.2025 позивач звернувся з письмовим запитом і просив виправити помилки складових, зокрема розміру надбавки за вислугу років, але відповіддю за № 21/3/2- К-4411-120/5 від 14.04.2025 року відповідач відмовив та повідомив, що вказана надбавка була встановлена при звільненні зі служби. 28.09.2018 позивач був звільнений зі служби за станом здоров`я, основне захворювання «гіпертонічна хвороба 2 стадії». Весь час після звільнення позивач займався лікуванням здоров`я і зараз немає сенсу надавати купу витягів про лікування на стаціонарах у різних медичних закладах та різні часи. Крім того, протягом 2020-2022 рр. неодноразово хворів та знаходився на лікарняному з діагнозом коронавірусна інфекція (covid-19), а з 26.02.2022 по теперішній час бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки і оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Приписи абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що надбавку за вислугу була щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено визначено розмір чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

При цьому суд враховує, що після звільнення зі служби 28.09.2018 позивач мав реальну можливість в межах строків звернення звернутися за захистом своїх порушених прав. Доказів протилежного до суду не надано. При цьому та обставина, що позивач протягом 2020-2022 рр. хворів, а з 26.02.2022 бере участь у заходах, необхідних для захисту національної безпеки і оборони України не впливає на поважність причин пропуску строку, оскільки на час їх настання строки звернення до суду сплили.

За таких обставин, подання позивачем 22.04.2025 позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням рішень, бездіяльності відповідача щодо безпідставного, на думку позивача, ненарахуваня та невиплати належної суми надбавки за вислугу років матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Таким чином, доводи позивача щодо поважності причин пропуску ним строку на звернення до суду на увагу не заслуговують, оскільки є надуманими та жодним чином не підтверджують існування дійсних перешкод для своєчасного звернення до суду з такими вимогами.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява №28249/95).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Так, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Частиною 1 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у встановлені позивачу надбавки за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та невнесення відповідних змін у наказ; зобов`язання відповідача встановити позивачу надбавку за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та внести відповідні зміни у наказ; визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру грошового забезпечення позивача станом на 29.09.2018 при встановленні пенсії розміру надбавки за вислугу років; зобов`язання відповідача скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.09.2018 в якої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, вказати розмір: станом на 29.09.2018 надбавка за вислугу років -50% посадового окладу - поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Поряд із тим, 05.05.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшов адміністративний позов, в якому другим відповідачем вказано Головне управління ПФУ в Одеській області, однак в прохальній частині позову до цього відповідача не заявленої жодної позовної вимоги.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 105 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому, суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідач має право на подання відзиву на позовну заяву, а треті особи пояснення щодо позову, а отже мають бути обізнаними відносно чого їм належить надавати такі заяви по суті справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що спосіб захисту прав та інтересів має бути належним, зокрема ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу.

Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків.

Також згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим; вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Тобто предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви, з урахуванням дійсного складу учасників спірних правовідносин (тобто відповідачем має бути визначений конкретний суб`єкт владних повноважень, яким прийнято спірне рішення, а третіми особами лише ті особи, на права та інтереси яких матиме вплив судовий розсуд за результатами розгляду справи).

Відповідно до положень ч.2 ст.173 КАС України остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті є завданням підготовчого провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

У зв`язку із цим позивачу належить уточнити адміністративний позов зокрема зазначити, в чому полягає спір із ГУ ПФУ в Одеській області та заявити відповідні позовні вимоги до цього відповідача, вказавши належний спосіб захисту порушеного права, який відповідає предмету спору, в якому позивач прагне відновлення прав, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, керуючись ст. ст 123, 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу у поновленні строку на звернення до суду з вимогами про визнання протиправними дій Служби безпеки України щодо відмови у встановлені надбавки за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та невнесення відповідних змін у наказ; зобов`язання Служби безпеки України встановити надбавку за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та внести відповідні зміни у наказ; визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру грошового забезпечення позивача станом на 29.09.2018 при встановленні пенсії розміру надбавки за вислугу років; зобов`язання Служби безпеки України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.09.2018 в якої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, вказати розмір: станом на 29.09.2018 надбавка за вислугу років -50% посадового окладу.

Позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови у встановлені надбавки за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та невнесення відповідних змін у наказ; зобов`язання Служби безпеки України встановити надбавку за вислугу 27 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу на день звільнення із військової служби 28.09.2018 року та внести відповідні зміни у наказ; визнання протиправними дій Служби безпеки України щодо зменшення позивачу розміру грошового забезпечення позивача станом на 29.09.2018 при встановленні пенсії розміру надбавки за вислугу років; зобов`язання відповідача скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.09.2018 в якої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, вказати розмір: станом на 29.09.2018 надбавка за вислугу років -50% посадового окладу - повернути позивачу.

В іншій частині позовних вимог про визнання протиправними дій Служби безпеки України щодо зменшення позивачу в довідках № 21/3-9/878-241 від 13.05.2024 про розмір грошового забезпечення позивача станом 01.01.2021, № 21/3-9/878-428 від 17.11.2023 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022, за № 21/3-9/878-429 від 17.11.2023 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії розміру надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії; зобов`язання відповідача скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і позивачу довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 в яких на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, вказати розміри: станом на 01.01.2021 надбавка за вислугу років -50% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби - 95% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання, станом на 01.01.2022 надбавка за вислугу років - 50% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби - 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та премія - 77% посадового окладу, станом на 01.01.2023 надбавка за вислугу років - 50% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби - 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та премія - 177% посадового окладу - позовну заяву залишити без руху, надавши п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині повернення частини позовних вимог шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк