Справа № 520/8818/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення заяви

12 травня 2025 р. Справа № 520/8818/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Дмитро Волошин, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третьої особи - Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо виділення цільових коштів для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності II-ї групи, згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями), за розрахунком потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського, поданого Харківським національним університетом внутрішніх справ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виділити цільові коштів для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності II-ї групи, згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями), за розрахунком потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського, поданого Харківським національним університетом внутрішніх справ.

Ухвалою від 18.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку статті 262 КАС України. Задоволено клопотання позивача про залучення у справі третьої особи та залучено Харківський національний університет внутрішніх справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі.

Позивач 06.05.2025 подав до суду через систему "Електронний суд" клопотання про уточнення (збільшення) позовних вимог, згідно якого просить суд:

- залучити в адміністративній справі в якості співвідповідача Харківський національний університет внутрішніх справ, змінивши його статус;

- прийняти уточнення позовних вимог по адміністративній справі в наступній редакції: 1) Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт Наказ Харківського національного університету внутрішніх справ від 17 квітня 2025 року № 250 «Про скасування наказу ХНУВС від 06.03.2025 № 159», скасувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 03.03.2025 та відмову ОСОБА_1 в призначені одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського на підставі поданої заяви (рапорту) від 14.01.2025; 2) Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо виділення цільових коштів для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності II-ї групи, згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями), за розрахунком потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського, поданого Харківським національним університетом внутрішніх справ; 3) Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виділити цільові коштів для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності II-ї групи, згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями), за розрахунком потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського, поданого Харківським національним університетом внутрішніх справ.

При вирішенні питання щодо прийняття до провадження клопотання позивача про уточнення позовних вимог, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Зміст статті 160 КАС України передбачає, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

За змістом статті 160 КАС України предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. Отже, збільшення або зменшення розміру позовних вимог може відбутися шляхом зміни кількісних характеристик позовних вимог, але в межах спірних правовідносин.

Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

Позивач розпоряджається своїми правами відносно предмета спору, підстав позову та розміру позовних вимог на власний розсуд, але це право обмежене певними стадійними вимогами.

Отже, наведені норми процесуального закону обмежують право позивача змінювати одночасно предмет та підстави позову.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в низці постанов Верховного Суду, зокрема від 30.11.2018 у справі №806/1723/17, від 10.12.2019 у справі №923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19.

Згідно приписів частини першої ст. 47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У свою чергу, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Зміна предмету адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов`язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.

Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими; 2) доповнення фактичних чи правових підстав новими; 3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Визначаючи підстави позову, як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Процесуальний кодекс передбачає право позивача змінити або предмет позову, або підстави позову, однак одночасна зміна предмету позову та підстав позову законом заборонена.

При одночасній зміні предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю вже новий позов. Саме у зв`язку із цим законодавцем було закріплено альтернативну зміну предмета чи підстав позову.

У свою чергу, Верховний Суд у рішенні від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, висловив позицію, згідно якої під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Верховний Суд також зазначив, що під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 року у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 року у справі № 925/186/19.

У контексті викладеного, суд зазначає, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №826/19197/16, від 31.07.2020 у справі №826/11947/18.

З матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні з первісним позовом до суду позивач заявив позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо виділення цільових коштів для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності II-ї групи, згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями), за розрахунком потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського, поданого Харківським національним університетом внутрішніх справ, та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виділити цільові коштів для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності II-ї групи, згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями), за розрахунком потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського, поданого Харківським національним університетом внутрішніх справ.

Тобто, предметом заявленого позивачем первісного позову було виділення Міністерством внутрішніх справ України цільових коштів для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності II-ї групи, згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями), за розрахунком потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського, поданим Харківським національним університетом внутрішніх справ.

Зважаючи на зміст позовних вимог за первісним позовом, судом було встановлено наявність підстав для залучення до участі у справі Харківського національного університету внутрішніх справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про що позивачем було заявлене відповідне клопотання.

Звертаючись із клопотанням про уточнення позовних вимог позивач заявив додаткові позовні вимоги про визнання протиправним та скасування індивідуального акту наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 06.03.2025 № 159 «Про виплату одноразової грошової фінансової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського», скасування висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 0303.2025, та відмови ОСОБА_1 в призначені одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського на підставі поданої заяви (рапорту) від 14.01.2025. При цьому, заявивши зазначені додаткові позовні вимоги позивач, відповідно, просив змінити статус Харківського національного університету внутрішніх справ у даній справі та визначити його в якості співвідповідача, а не в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Тобто, при зверненні з клопотанням про уточнення позовних вимог фактично позивач заявив додаткові позовні вимоги, при розгляді яких підлягало б з`ясуванню питання щодо правомірності чи протиправності наказу Харківського національного університету внутрішніх справ та відмови Харківського національного університету внутрішніх справ в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги. При цьому, зазначені додаткові вимоги заявлені до іншого відповідача - Харківського національного університету внутрішніх справ, що є третьою особою в даній справі.

Разом з тим слід вказати, що обґрунтування заявлених первісних позовних вимог відрізняється від обґрунтування тих позовних вимог, які заявляються позивачем у поданому ним клопотанні про уточнення позовних вимог. Спірні правовідносини регулюються різними нормами нормативно-правових актів. Спільний розгляд заявлених позивачем первісних та додаткових позовних вимог жодним чином не сприяє досягненню процесуальної економії, ефективнішому використанню процесуальних засобів.

Більш того, суд зазначає, що під збільшенням (уточненням) розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення (уточненням) розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Суд відмічає, що клопотання позивача про уточнення позовних вимог фактично містить нові позовні вимоги, що характеризуються самостійним предметом спору, іншими правовими підставами для звернення до суду та такі вимоги звернуті до іншого відповідача, який визначений у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. При цьому, обґрунтування позову, зазначене в первісній позовній заяві, жодним чином не стосується додатково заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 06.03.2025 № 159 «Про виплату одноразової грошової фінансової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського» та про визнання протиправною відмову Харківського національного університету внутрішніх справ в призначенні одноразової грошової допомоги відповідачу.

При цьому, при зверненні до суду з первісним позовом позивачем не було визначено Харківський національний університет внутрішніх справ у якості відповідача (співвідповідача) в даній справі, а визначено останнього в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Викладене вказує, що позивачем фактично подано до суду не клопотання про уточнення позовних вимог, а заяву про одночасну зміну предмета та підстави позову у спосіб доповнення позовних вимог, фактичних та правових підстав новими, що адміністративно-процесуальним законом не допускається.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) про те, що позивач має право змінити лише предмет або підстави позову. У цій постанові суд дійшов висновку, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Суд зазначає, що під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Отже, згідно поданого до суду клопотання позивачем заявлено позовні вимоги, що мають наслідком дослідження інших обставин, що не є предметом розгляду в даній справі. Таким чином, подане позивачем клопотання про уточнення позовних вимог не є уточненням позовних вимог, а фактично є заявою про одночасну зміну як предмета так і підстав позову, що виразилось у заявленні нової позовної вимоги, при цьому фактично до особи, яка не є відповідачем у даній справі, та така вимога обґрунтовується іншими підставами, наведеними у поданій заяві, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Первісні та додатково заявлені позивачем позовні вимоги між собою не пов`язані, містять різні підстави їх пред`явлення, різні обґрунтування наявності підстав для їх задоволення, заявлені до різних відповідачів, а тому підлягають окремому дослідженню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 826/19197/16, в якій Верховний Суд підкреслив, що зміна предмета позову або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд повертає клопотання позивача про уточнення позовних вимог по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третьої особи - Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Водночас, суд роз`яснює, що в даному випадку позивач не позбавлений права звернутися до суду з новим окремим позовом у загальному порядку.

Керуючись статтями 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третьої особи - Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити право позивача на звернення до суду з зазначеними в клопотанні позовними вимогами в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН