Справа № 640/21886/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Житомир справа № 640/21886/20

категорія 111031200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №47685-1305 від 28.04.2017 року, №1-2654 від 27.03.2018 року, №60480-1305-2615 від 11.04.2019 року та №-2615 від 27.02.2020 року.

Як зазначено в позові, Позивач 12.08.2020 року отримав вказані податкові повідомлення - рішення про сплату земельного податку за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві постійного користування Комунальному підприємств "Київжитлоспецексплуатація". Позивач підтверджує, що є власником нежитлових будівель загальною площею 252,80 кв.м., що розташовані за вказаною адресою, але не є ні власником ні постійним користувачем жодної земельної ділянки за вказаною адресою. По цій причині, на думку Позивача, він не є платником земельної податку за земельну ділянку за вказаною адресою, а тому у Відповідача були відсутні жодні правові підстави для його нарахування шляхом прийняття оскаржуваних рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, адміністративну справу було призначено до розгляду за правилам спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у м. Києві, направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечується і зазначається, що Позивач є власником нежитлових будівель за адресою: м. Київ, вул.Героїв Сталінграду,65, а тому є платником земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована вказана будівля. В зв`язку з цим, на думку представника Відповідача, податковим ораному на підставі та у відповідності до вимог Податкового кодексу України оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями Позивачу був визначений розмір земельного податку за земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, що належить Позивачу, за періоди з відповідні звітні періоди (2017 рік, 2018 рік. 2019 рік та 2020 рік).

На підтвердження своїх доводів та щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень представником Відповідача наведено правові позиції Верховного Суду, які викладені конкретних адміністративних справах.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі по тексту Закон України № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі статті 1 Закону України № 2825-ІХ ОАСК ліквідований.

На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-ІХ та відповідно Порядку передачі судових справ нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399, дана адміністративна справа скерована до Житомирського окружного адміністративного суду.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Нагірняку М.Ф.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 року справу прийнято до провадження та продовжено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.04.2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника Відповідача, в яких наведені обґрунтування правомірності оскаржуваних рішень, які є аналогічними, що були наведені у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач, ОСОБА_1 , є власником нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , літера А. Позивач право власності на вказане нерухоме майно загальною площею 252,8 кв.м набув згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 10.05.2005 року, дублікат якого видано 01.11.2019 року (а.с.15-16).

Копія дублікату договору долучена до позову та досліджена судом.

Згідно витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності Позивача на нежитлове приміщення, загальною площею 261,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул.Героїв Сталінграду,65, літера А., зареєстровано з 27.08.2014 року на підставі дублікату договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 10.05.2005 року, виданого 01.11.2019 року (а.с.70-72).

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до супровідного листа Відповідача від 07.08.2020 року на адресу Позивача було направлено копії податкових повідомлень-рішень про визначення податкових зобов`язань зі сплати земельного податку, а саме:

- №47685-1305 від 28.04.2017 року про визначення земельного податку за 2017 рік в розмірі 41 437,30 грн.;

- №1-2654 від 27.03.2018 року про визначення земельного податку за 2018 рік в розмірі 41 437,30 грн.;

- №60480-1305-2615 від 11.04.2019 року про визначення земельного податку за 2019 рік в розмірі 62 155,94 грн.;

- №-2615 від 27.02.2020 року про визначення земельного податку за 2020 рік в розмірі 62 155,94 грн.

Як зазначено в даних оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, вказані податкові зобов`язання із земельного податку Позивачу були розраховані податковим органом у відповідності до повноважень, передбачених підпунктом 54.3.3. пункту 54.3 статті Податкового кодексу України, та у відповідності до вимог пункту 286.5 статті 286 цього ж Кодексу.

Відповідно до доводів Відповідача, наведених у відзиві на позов та в додаткових письмових поясненнях, вказані суми земельного податку Позивачу були нараховані за 2017 - 2020 роки за земельну ділянку площею 0,032653 га., на якій розташована нежитлова будівля, власником якої є Позивач, за адресою: м.Київ, вул.Героїв Сталінграду,65, літера А.

Суть спірних відносин по даній справі зведена до правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Відповідача щодо наявності підстав для нарахування відповідних сум земельного податку за 2017 - 2020 роки за земельну ділянку площею 0,032653 га., на якій розташована нежитлова будівля, власником якої є Позивач, за адресою: м.Київ, вул.Героїв Сталінграду,65, літера А.

Вказані спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку нарахування земельного податку регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Безспірно, правовими нормами пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Суд враховує, що всупереч вказаним вимогам Податкового кодексу України до оскаржуваних податкових повідомлень - рішень не долучено детальних розрахунків суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку за кожний спірний період 2017-2020 років. Копії таких розрахунків Відповідачем не долучено ні до відзиву на позов ні до додаткових пояснень.

Згідно доводів Позивача, наведених у позові, Позивач не набув ні права власності ні права користування спірною земельною ділянкою в установленому порядку, а тому не може бути платником земельного податку за спірну земельну ділянку незважаючи на наявність права власності на будівлю, що розташована на цій земельній ділянці.

Суд вважає обґрунтованими такі доводи Позивача з огляду на таке.

За приписами пункту 287.6 статі 286 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015року) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Тобто, законодавець вказаною правовою нормою прямо зазначив, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах, але з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними та помилковими доводи представника Відповідача, на ведені у відзиві на позов та в додаткових поясненнях, що у нового власника нерухомого майна обов`язок сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розміщена така нерухомість, виникає з дати державної реєстрації права власності на таку нерухомість.

Представник Відповідача не врахував, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 (надалі - Закон № 71-VIII) до пункту 287.6 статті 287 цього Кодексу були внесені зміни, якими слова "нерухоме майно" замінено словами "таку земельну ділянку". Вказаний Закон № 71-VIII набув чинності з 01.01.2015 року.

Тобто, з 01.01.2015 року у нового власника нерухомого майна обов`язок сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розміщена така нерухомість, виникає з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, а не з дати реєстрації права власності на нерухоме майно.

Спірні відносини між сторонами мали місце в період з 2017 року по 2020 рік, а тому при вирішенні спору щодо правомірності нарахування податку на земельні ділянки слід застосовувати положення пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України в редакції з 01.01.2015 року, тобто із змінами внесеними Законом № 71-VIII.

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача щодо необхідності врахування при вирішенні даного спору правових висновків Верховного Суду, так як наведені Відповідачем рішення Верховного Суду містять правові висновки щодо трактування положень пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України в редакції до 01.01.2015 року.

Більш того, в наведеній Відповідачем постанові Верховного Суду від 23.05.2019 року у справі № 826/1430/16 зроблено правовий висновок відносно положень пункту 287.8 статті 287 Податкового кодексу України щодо особливостей виникнення обов`язку сплати земельного податку власниками нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В наведеній Відповідачем постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 804/886/18 зроблено висновок щодо моменту припинення обов`язку сплати земельного податку у зв`язку із припиненням права власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці.

Такий висновок Верховним Судом в даній справі зроблено з посиланням на позицію Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 7 липня 2015 року у справі 826/12388/13-а, тобто до внесення Законом № 71-VIII змін до положень пункту 287.8 статті 287 Податкового кодексу України.

Таким чином, Позивач як власник нежитлової будівлі за адресою: м. Київ, вул.Героїв Сталінграду,65, літера А, з набуттям чинності Закону № 71-VIII (з 01.01.2015року) набуває обов`язку сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розміщена вказана нерухомість, відповідно до вимог положень пункту 287.8 статті 287 Податкового кодексу України із змінами, внесеними Законом № 71-VIII, з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, а не з дати реєстрації права власності на нерухоме майно.

Жодних належних та відповідних доказів (відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно) суду не надано.

Більш того, Відповідачем визнається відсутність у Позивача права власності чи права користування на спірну земельну ділянку за даними Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Одночасно суд зазначає, що відсутність детальних розрахунків суми податку, які, зокрема, але не виключно, мають містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку за кожний спірний період 2017-2020 років, виключає можливість суду перевірити доводи Позивача щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині розрахунку сум земельного податку.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

До Державного земельного кадастру включаються, окрім іншого, відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (пункт ч.1 ст.15 цього ж Закону).

Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, окрім іншого, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), розсудливо.

Зазначене свідчить, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у місті Києві №47685-1305 від 28.04.2017 року, №1-2654 від 27.03.2018 року, №60480-1305-2615 від 11.04.2019 року та №-2615 від 27.02.2020 року, якими ОСОБА_1 , як власнику нежитлового приміщення, загальною площею 261,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , літера А., визначені податкові зобов`язання із земельного податку за користування земельною ділянкою, на якій розміщена нерухомість, прийняті не на підставі та не у відповідності до вимог чинного законодавства, без врахуванням всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а тому є протиправними та підлягають скасуванню а позов - задоволенню.

Суд враховує, що Відповідачем оскаржувані податкові повідомлення - рішення Позивачу були вручені згідно листа Відповідача від 07.08.2020 року, а тому звернення Позивача з даним позовом мало місце в межах строків позовної давності.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 2 072,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України (вул.Шолуденка,33/19 м. Київ, 04655, ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві :

- №47685-1305 від 28.04.2017 року про визначення ОСОБА_1 земельного податку за 2017рік в розмірі 41 437,30 грн.;

- №1-2654 від 27.03.2018 року про визначення ОСОБА_1 земельного податку за 2018 рік в розмірі 41 437,30 грн.;

- №60480-1305-2615 від 11.04.2019 року про визначення ОСОБА_1 земельного податку за 2019 рік в розмірі 62 155,94 грн.;

- №-2615 від 27.02.2020 року про визначення ОСОБА_1 земельного податку за 2020 рік в розмірі 62 155,94 грн.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 2072,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

09.05.25