Справа № 420/1592/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1592/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044), третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (вул. Заводська, 150, м. Гайсин, Вінницька область, 23700) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (далі ТОВ «ПК «Зоря Поділля») про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №540232-24/15-54 від 23.05.2024 року.

Позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення (далі ППР) прийняте відносно нього як власника земельної ділянки, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» щодо нарахування мінімального податкового зобов`язання за 2023 рік у сумі 1087,36 грн на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 глави 4 розділу ІІ ПК України та відповідно до п.170.14 ст.170 ПК України.

Вважає прийняте ППР №540232-24/15-54 від 23.05.2024 року протиправним, оскільки для фізичних осіб, які оформили взаємовідносини щодо передачі сільськогосподарських угідь в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування, МПЗ контролюючим органом не визначається. У такому випадку мінімальне податкове зобов`язання за такі землі сплачує орендар.

Позивач зазначив, що 07.10.2021 року між ним (орендодавець) та ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (орендар) було укладено договір оренди землі №б/н, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Гайсинської міської ради (за межами населеного пункту с. Басаличівка), Гайсинського району, Вінницької області.

Отже у нього відсутній обов`язок по сплаті мінімального податкового зобов`язання відносно земельної ділянки, яка була передана в оренду ТОВ «ПК «Зоря Поділля», яке відповідно і повинно бути платником мінімального податкового зобов`язання.

Ухвалою суду від 06.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ДПС подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що нарахування мінімального податкового зобов`язання за 2023 рік позивачу проведено згідно вимог п.170.14 ст.170 ПКУ та на підставі відомостей про земельні ділянки, які належать йому на праві власності, а саме: - 1,00 га - дані ДЗК про право власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0165).

ГУ ДПС сформоване ППР №540232-24/15-54 на суму 1087,36 грн від 23.05.2024 року, яке 28.06.2024 року, відповідно до ст.42 ПКУ, відправлено засобами поштового зв`язку за №482 на реєстраційну адресу: АДРЕСА_2 . Нарахування земельного податку проводилось на підставі п.277.1 ст.277 ПКУ який передбачає дії при відсутності нормативно грошової оцінки земельної ділянки з визначеним цільовим призначенням використання.

Третя особа пояснень по справі до суду не подала.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється платником податків за РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішенням Гайсинської міської ради від 17.09.2021 №72 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,000 га кадастровий номер :02:001:0165 та передано її у власність ОСОБА_1 для подальшої реєстрації права власності для ведення особистого селянського господарства, яка утворилася в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0159, що розташована за межами населеного пункту с. Ярмолинці, Гайсинського району Вінницької області.

30.09.2021 року позивачем зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

07.10.2021 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (орендар) укладено договір оренди землі №б/н, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:001:0165, яка знаходиться на території Гайсинської міської ради (за межами населеного пункту с. Басаличівка), Гайсинського району, Вінницької області.

ГУ ДПС 23.05.2024 року на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 глави 4 розділу ІІ та п.170.14 ст.170 ПК України відносно ОСОБА_1 прийнято ППР №540232-24/15-54 щодо сплати мінімального податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за земельну ділянку код ТТГ UA0050131 у сумі 1087,36 грн.

16.12.2024 позивач звернувся до ДПС України зі скаргою на вищезазначене ППР, за результатом розгляду якого рішенням від 03.01.2025 №130/6/699-00-06-02-06 скаргу залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку на адміністративне оскарження, документи, які свідчать про обставини за яких граничні строки адміністративного оскарження підлягають продовженню, не надано.

Вважаючи прийняте ГУ ДПС ППР протиправним та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з ст.269 ПК України платниками плати за землю є платники земельного податку: - власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); - землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; - платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до п.270.1. ст.270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є: - земельні ділянки, які перебувають у власності; - земельні частки (паї), які перебувають у власності; - земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; - об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Законом України від 30.11.2021 року №1914 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі. постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, вводиться поняття мінімального податкового зобов`язання (далі МПЗ).

Відповідно до п.64 розділу XX «Перехідні положення» ПК України першим роком, за який визначається МПЗ, є 2022 рік.

Згідно з п.п.170.14.3. п.170.14 ст.170 ПК України визначення загального МПЗ фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб. МПЗ обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.

Відповідно до п.п.170.14.1. п.170.14 ст.170 ПК України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне МПЗ визначається контролюючим органом.

Водночас, п.38-1.3 ст.38-1 ПК України передбачено, що у разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування МПЗ визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що приймаючи оскаржуване у цій справі ППР від 23.05.2024 №540232-24/15-54 контролюючий орган керувався інформацією наявності у позивача на праві власності земельної ділянки 1,00 га кадастровий номер :02:001:0165.

Однак відносно вказаної земельної ділянки 07.10.2021 року між позивачем та ТОВ «ПК «Зоря Поділля» укладено договір оренди землі №б/н строком дії 7 років, за умовами якого останній приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:001:0165, площа земельної ділянки 1 га.

Отже, оскільки ТОВ «ПК «Зоря Поділля» є орендарем земельної ділянки 1,00 га кадастровий номер :02:001:0165, платником МПЗ в тому числі за податковий період 2023 року є саме ТОВ «ПК «Зоря Поділля».

Таким чином, з огляду на невідповідність зазначених у ППР підстав встановленим обставинам щодо платника МПЗ за земельну ділянку 1,00 га кадастровий номер :02:001:0165 за податковий період 2023 року, суд дійшов висновку, що ППР від 23.05.2024 року №540232-24/15-54 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних ППР.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ППР від 23.05.2024 року №540232-24/15-54 про нарахування позивачу мінімального податкового зобов`язання за 2023 рік у сумі 1087,36 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивач заявив розрахунок суми судових витрат, які складаються з судового збору та 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно матеріалів справи позивачем за подання даного позову судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Суд дійшов висновку, що витрати на сплату судового збору у розмірі 968,96 грн підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на який такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надані: копія укладених між ОСОБА_1 та адвокатом Чугуновим С.О. договору про надання правової допомоги №16-12/24 від 16.12.2024 та додаткової угоди №1 від 16.01.2025 до нього.

Згідно з п.1.1 договору про надання правової допомоги №16-12/24 від 16.12.2024 адвокат зобов`язується надати правову (правничу) допомогу з питань оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС №540232-24/15-54 від 23.05.2024 року.

Гонорар адвоката та строки його виплати, розмір фактичних витрат визначаються додатковими угодами, що є його невід`ємними частинами цього договору (п.4.1 договору).

16.01.2025 року сторони уклади додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №16-12/24 від 16.12.2024, у пункті 2 якого визначено розрахунок наданих послуг та їх вартість у розмірі 9000 грн, а саме: первинна консультація 1 год вартістю 1000 грн; ознайомлення з наданими клієнтом документами, аналіз судової практики 1 год вартістю 1000 грн; складення скарги до ДПС України про скасування ППР 1 год вартістю 500 грн; складення та направлення адвокатського запиту до ГУ ДПС 1 год вартістю 500 грн; складення та направлення адвокатського запиту до ГУ ДПС 1 год вартістю 500 грн; складення та направлення адвокатського запиту до ТОВ «ПК «Зоря Поділля» 1 год вартістю 500 грн; підготовка та подача позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування ППР ГУ ДПС №540232- 24/15-54 від 23.05.2024 1 год вартістю 3000 грн.

У змісті позову позивач просить про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, однак у додатковій угоді №1 від 16.01.2025 до договору про надання правової допомоги №16-12/24 від 16.12.2024 такі витрати визначені на рівні 9000 грн. Тому суд вважає зазначений у позові розмір витрат опискою.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послу.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підставі вищезазначеного, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін) час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 4000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 139, 241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166), третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (вул. Заводська, 150, м. Гайсин, Вінницька область, 23700, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте відносно ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.05.2024 року №540232-24/15-54 про нарахування мінімального податкового зобов`язання за 2023 рік у сумі 1087,36 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва