Справа № 120/15790/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2025 р. Справа № 120/15790/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу за період з 02.05.2024 по 30.09.2024 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Крім того, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо оподаткування військовим збором його грошового забезпечення з 25.04.2022 по 31.05.2022, з 06.06.2022 по 03.07.2022, з 10.07.2022 по 09.11.2022, 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.09.2024 включно.

Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги заперечив та просив відмовити у задоволенні останніх.

Зокрема, відповідач заперечив щодо наявності в позивача права на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі за період з 02.05.2024 по 30.09.2024, право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, оскільки в цей період займана позивачем посада - водія-санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , згідно роз`яснень Департаменту соціального забезпечення МОУ №423/1932 від 11.04.2023, не входила до категорії військовослужбовців медичного персоналу військових частин та підрозділів, які набувають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень пропорційно часу перебування у районах ведення воєнних (бойових) дій.

З приводу позовних вимог щодо повернення утриманого військового збору за різні періоди служби, то представник відповідача в першу чергу звернув увагу, що відповідно до загальноприйнятих правил дії закону у часу, норма права, з якою позивач пов`язує заборону утримання з розміру отриманого ним доходу у вигляді грошового забезпечення військового збору, набрала законної сили з 09.07.2022, а відтак не поширює свою дію на періоди проходження позивачем військової служби з 25.04.2022 по 31.05.2022, з 06.06.2022 по 03.07.2022.

З приводу позовних вимог щодо повернення утриманого військового збору, утриманого за періоди проходження військової служби з 10.07.2022 по 09.11.2022, з 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, відповідач вказує на необхідності застосування у цій частині положень щодо пропуску позивачем строків позовної давності. Так, на переконання відповідача, під час виплати позивачу нарахованих сум грошового забезпечення за кожен минулий місяць (у тому числі додаткової винагороди) останній, отримуючи належне йому грошове забезпечення, фактично був ознайомлений із відповідними сумами та мав можливість розрахувати суми належного йому до виплати розмірі грошового із врахуванням днів, за які йому нараховане та виплачене грошове забезпечення пропорційно виконанню бойових (спеціальних) завдань за минулий місяць.

З приводу повернення утриманого військового збору, утриманого за періоди проходження військової служби з 02.05.2024 по 30.09.2024, то представник відповідача зауважив, що нарахування та виплата за спірний період додаткової винагороди у розмірі 30 000 в місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних завдань) не створює підстав для звільнення позивача від сплати військового збору за такі періоди та не є підтвердженням факту безпосередньої участі військовослужбовця Збройних Сил України у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, а отже у цій частині позовні вимоги Позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги щодо стягнення з відповідача суми військового збору, утриманого з грошового забезпечення та додаткової винагороди позивача за червень 2024 року (в якому позивач включений до наказу про виплату додаткової винагороди за червень 2024 року у розмірі 100 000грн та приймав безпосередню участь у заходах, із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів), то відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №537 від 21.11.2024 утримана з позивача сума військового збору за червень 2024 вже нарахована останньому.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в період з 13.04.2022 проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 , де перебуває на грошовому утриманні та отримує грошове забезпечення, додаткову винагороду під час дії воєнного стану.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.09.2022 за №231 солдата ОСОБА_1 стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з 01.09.2022 увільнено із займаної посади та визнано таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою водій-санітар медичного пункту НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2024 №1087 водій - санітар медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 дійсно в періоди з 25.04.2022 по 31.05.2022, з 06.06.2022 по 03.07.2022, з 10.07.2022 по 09.11.2022, з 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони У країни, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Луганська область. Сєвєродонецький район, Лисичанська МГр., м. Лисичанськ; Донецька область, Краматорський район, Краматорська МГр., м. Краматорськ; АДРЕСА_1 Покровський район Гродівська СГр., с. Гродівка; Донецька область. Краматорський район, Іллінівська СГр., с. Олександро-Калинове.

В якості підстав для формування вказаної довідки визначено: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв. №47/дек від 24.02.2022р., наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 05.05.2022 №23, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 03.06.2022 №35, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.07.2022 №94, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.08.2022 №180, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.09.2022 №220, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.10.2022 №270, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 04.11.2022 №305, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.12.2022 №333, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.01.2023 №4, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 18.02.2023 №73, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату додаткових винагород від 12.03.2023 №103, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату додаткових винагород від 03.04.2023№135, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату додаткових винагород за квітень 2023р. від 02.05.2023 №171, Журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 15т від 09.04.2024р. (том 11, розпочатий 09,04.2024, закінчений 19.05.2024), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 19т від 20.05.2024р. (том 12, розпочатий 20.05.2024, закінчений 06.06.2024), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 20т від 07.06.2024р. (толі ІЗ, розпочатий 07.06.2024, закінчений 30.07.2024), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 20т від 31,07.2024р. (том 14, розпочатий 31 07.2024), наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за травень 2024року від 04.06.2024р. №190, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за червень 2024року від 03.07.2024 р. №25 7, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за липень 2024 року від 05.08.2024 р. №344, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за серпень 2024 року" від 04.09.2024 р. №408, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за вересень 2024року від 04.10.2024 р. №475

На переконання позивача, військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не виплати за період з 02.05.2024 по 30.09.2024 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та щодо оподаткування військовим збором його грошового забезпечення з 25.04.2022 по 31.05.2022, з 06.06.2022 по 03.07.2022, з 10.07.2022 по 09.11.2022, 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.09.2024 включно, а тому він звернувся до суду з адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Нормами ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Нормами ст. 1-2 Закону №2011 визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 ст. 9 Закону №2011 визначено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, а також враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування, керівниками розвідувальних органів України.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу Кабінету Міністрів України визначено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №168 (далі Постанова №168) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правідносин).

Так, п. 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану:

-військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;

-військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

-військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регулюється Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260).

Розділом XXXIV Порядку №260 регламентуються особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Так, п. 2 такого розділу передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у розмірі 100000,00 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

- на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

- з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.

Отже, передбачена Постановою №168 додаткова винагорода виплачується, в тому числі, медичному персоналу у районах ведення бойових дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в спірний період обіймав посаду водія-санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , а отже є медичним персоналом.

Згідно п. 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до відомостей довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1087 від 26.10.2024, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , зокрема, у період з 02.05.2024 по 30.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони У країни, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Луганська область. Сєвєродонецький район, Лисичанська МГр., м. Лисичанськ; Донецька область, Краматорський район, Краматорська МГр., м. Краматорськ; АДРЕСА_1 Покровський район Гродівська СГр., с. Гродівка; Донецька область. Краматорський район, Іллінівська СГр., с. Олександро-Калинове.

Підставою для формування вказаної довідки визначено: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв. №47/дек від 24.02.2022р., наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 05.05.2022 №23, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 03.06.2022 №35, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.07.2022 №94, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.08.2022 №180, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.09.2022 №220, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.10.2022 №270, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 04.11.2022 №305, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.12.2022 №333, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 01.01.2023 №4, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану від 18.02.2023 №73, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату додаткових винагород від 12.03.2023 №103, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату додаткових винагород від 03.04.2023№135, наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату додаткових винагород за квітень 2023р. від 02.05.2023 №171, Журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 15т від 09.04.2024р. (том 11, розпочатий 09,04.2024, закінчений 19.05.2024), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 19т від 20.05.2024р. (том 12, розпочатий 20.05.2024, закінчений 06.06.2024), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 20т від 07.06.2024р. (толі ІЗ, розпочатий 07.06.2024, закінчений 30.07.2024), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інвентарний номер 20т від 31,07.2024р. (том 14, розпочатий 31 07.2024), наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за травень 2024року від 04.06.2024р. №190, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за червень 2024року від 03.07.2024 р. №25 7, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за липень 2024 року від 05.08.2024 р. №344, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за серпень 2024 року" від 04.09.2024 р. №408, наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород за вересень 2024року від 04.10.2024 р. №475.

Дійсність такої довідки підтверджується підписами командира та начальника групи персоналу Військової частини НОМЕР_1 , а також печаткою частини.

Отже, довідка військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2024 за №1087 видана на підставі одного із підтверджуючих документів, передбачених пунктом п. 4 розділу XXXIV Порядку №260.

Достатність вказаної довідки, як доказу на підтвердження права військовослужбовця на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах №120/4387/23 від 23.05.2024 та №120/4967/23 від 24.05.2024.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець медичного персоналу, у період з 02.05.2024 по 30.09.2024 приймав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи районах їх ведення, що є необхідною умовою для отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000,00 грн.

Так, згідно п. 9 розділ XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

Відповідно до п. 10 розділ XXXIV Порядку №260, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Судом встановлено, що військова частина НОМЕР_1 нараховувала ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі до 100000,00 грн на місяць пропорційно до часу безпосередньої участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації за червень 2024 року, тобто в період коли останній вже обіймав посаду водія-санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , що про що відповідач самостійно вказує у відзиві на позовну заяву та підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою №1079 від 24.10.204 про доходи солдата ОСОБА_1 , що додатково підтверджує право позивача на отримання в спірний період додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн.

При цьому, вищезазначені докази також спростовують твердження позивача щодо невиплати йому додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн у період з 01.06.2024 по 30.06.2024, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В свою чергу в період з 02.05.2024 по 31.05.2024 та з 01.07.2024 по 30.09.2024 всупереч зазначеним вище обставинам та вимогам законодавства Військова частина НОМЕР_1 нараховувала та виплачувала позивачу додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн на місяць.

Так, правомірність своїх дій відповідач обґрунтовує тим, що в цей період займана позивачем посада - водія-санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , згідно роз`яснень Департаменту соціального забезпечення МОУ №423/1932 від 11.04.2023, не входила до категорії військовослужбовців медичного персоналу військових частин та підрозділів, які набувають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень пропорційно часу перебування у районах ведення воєнних (бойових) дій.

Однак суд не може погодитися з такою позицією відповідача з огляду на те, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, що безпосередньо виконує бойові завдання на лінії бойового зіткнення, натомість є медичним персоналом, який здійснює завдання з медичного забезпечення бойових підрозділів Військової частини НОМЕР_1 , що зокрема підтверджується виплатою позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в червні 2024 року, тобто в період його перебування саме на посаді водія-санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_1 .

При цьому суд не вбачає різниці між медичним персоналом інших медичних частин та Військової частини НОМЕР_1 , яка б могла вплинути на можливість отримання останніми додаткової винагороди, оскільки це б порушувало рівність їх прав за однакових умов виконання функцій медичного забезпечення Збройних Сил України у районах ведення бойових дій.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону №2011, забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки, відповідно до положень ст. 17 Конституції України, є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Нормами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ст. 17 Конституції України).

За змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; закріплення в Конституції України обов`язку держави щодо забезпечення соціального захисту громадян України, які захищають Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, є запорукою його реалізації державою та недопущення зниження рівня соціального захисту цих осіб та членів їхніх сімей (Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018, від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019).

Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у своєму рішенні №7-р(II)/2022 від 12 жовтня 2022 року зазначив, що зі змісту ч. 1, 2, 5 ст. 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з ч. 1 ст. 46, ч. 1 ст. 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.

Враховуючи реалії, пов`язані зі збройною агресією російської федерації проти України, головну роль в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності відіграють Збройні Сили України та інші військові формування, які своєю мужньою боротьбою здійснюють ефективний захист Української держави та Українського народу. З огляду на що виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти ефективному виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності.

В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії російської федерації. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.

Конституційний Суд України зазначав, що «статус військовослужбовців обумовлює високий ризик отримання поранення, ушкодження здоров`я чи навіть загибелі під час виконання службових обов`язків під час захисту Вітчизни» (Рішення Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022).

Конституційний Суд України в Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 наголосив на тому, що організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а з особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України); потреба в додаткових гарантіях соціального захисту цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Окрім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 вказав, що «ч. 5 ст. 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки»; а також, що «з урахуванням вимог ч. 5 ст. 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності».

Суд зазначає, що ОСОБА_1 у складі Військової частини НОМЕР_1 з квітня 2022 року виконує свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, приймаючи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з чим піддається постійному ризику для життя і здоров`я.

Будь-яких відомостей щодо неналежного виконання обов`язків військової служби або наявності інших обставин, що б виключали наявність у такого права на отримання передбаченої законодавством додаткової винагороди, відповідач не заявляє.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах в періоди з 02.05.2024 по 31.05.2024 та з 01.07.2024 по 30.09.2024.

З огляду на вищенаведене заявлені позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу за період з 02.05.2024 по 30.09.2024 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" підлягають задоволенню частково.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині пов`язаній з оподаткуванням військовим збором грошового забезпечення позивача за періоди з 25.04.2022 по 31.05.2022, з 06.06.2022 по 03.07.2022, з 10.07.2022 по 09.11.2022, 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.09.2024 включно, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 16-1 ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України. Згідно з п.163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до складу якого включаються доходи, перелік яких визначено підпунктами 164.2.1-164.2.18 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Крім того, до зазначеного вище переліку включаються інші доходи, крім визначених у ст. 165 ПК України, що передбачені п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Ставка військового збору становить 1.5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України (п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума грошового або майнового утримання чи забезпечення військовослужбовців строкової служби (у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу), передбачена законом, яка виплачується з бюджету чи бюджетною установою (п.п. 165.1.10 п. 165.1 ст. 165 ПК України).

Згідно з абзацом другим п.п. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції (далі - АТО) та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації (далі - РФ) у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (далі - ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в АТО та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення ООС.

Відповідно до абзацу третього п.п. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України (абзац четвертий п.п. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України).

У постанові Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №650 від 22.08.2018) вказано наступне:

«Відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановляє:

Установити, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь:

- в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції;

- у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів Генерального штабу Збройних Сил України про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витягів з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення таких заходів.

Зазначені документи командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), керівники установ, організацій та підприємств, у складі яких проходять службу чи працюють особи, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), подають до відповідної бухгалтерської служби для здійснення розрахунків.»

З аналізу наведених правових норм слідує висновок, що до введення в Україні режиму військового стану, чинним законодавством були передбачені пільги з оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, які розповсюджувалися на осіб, які беруть безпосередню участь: 1) в антитерористичній операції; 2) у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС). На підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь, законодавством визначався відповідний перелік документів для підтвердження такого статусу.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України " Про введення воєнного стану" в Україні, в Україні введено і діє воєнний стан.

Законом України від 19.06.2022 №2308-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану» (далі Закон №2308-ІХ), який набрав чинності 09.07.2022, внесено наступні зміни: Підпункт 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) після абзацу другого доповнити новим абзацом такого змісту: "У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації".

У зв`язку з цим абзац третій вважати абзацом четвертим.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України (абзац четвертий підпункту 1.7 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Пунктом 1 розділу II «Прикінцеві положення» Закону від 19.06.2022 №2308-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.

Отже, Законом від 19.06.2022 №2308-ІХ, який набув чинності 09.07.2022, визначено, що звільняється від оподаткування військовим збором грошове забезпечення військовослужбовців саме на період дії правового режиму воєнного стану.

За змістом статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, у період з 24.02.2022 по 08.07.2022 грошове забезпечення військовослужбовців підлягало оподаткуванню військовим збором, оскільки було відсутнє правове регулювання, яким би передбачалось звільнення від відрахування військового збору під час дії правового режиму воєнного стану.

З огляду на викладене, позовні вимоги заявлені позивачем щодо неналежного оподаткування відповідачем отриманого ним доходу у період до 09.07.2022 задоволенню не підлягають, адже були відсутні законодавчо визначенні підстави для застосуванні відповідної податкової пільги.

Щодо решти періодів, що відображені позивачем в прохальній частині позовної заяви, то суд звертає увагу, що вимоги підпункту 1.7 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких визначається порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором.

Кабінетом Міністрів України відповідний порядок пільгового оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців на період дії правового режиму воєнного стану був визначений Постановою №244 від 17.03.2023, яка набрала чинності 24.03.2023, згідно з якою до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 №1161 Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором (Офіційний вісник України, 2016 р., № 3, ст. 187; 2018 р., № 68, ст. 2308) внесені зміни, а саме:

Назву постанови викласти в такій редакції:

1. Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором.

2. У постановляючій частині:

1) після абзацу третього доповнити постанову новими абзацами такого змісту:

у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"(Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253, № 58, ст. 3463, № 82, ст. 5035; 2023 р., № 13, ст. 778), особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, та позбавлені з будь-яких причин виплати додаткової винагороди, застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про позбавлення виплати додаткової винагороди, де зазначаються періоди безпосередньої участі у зазначених заходах, за які особа позбавлена такої виплати.

У зв`язку з цим абзац четвертий вважати абзацом шостим;

2) абзац шостий після слів операції Об`єднаних сил (ООС) доповнити словами, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Отже, тільки із прийняттям постанови КМУ №244 від 17.03.2023, яка набрала чинності 24.03.2023, необхідною умовою підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Наведені положення Постанови КМУ №244 від 17.03.2023 застосовуються до правовідносин після прийняття вказаного нормативно-правового акту.

Таким чином, суд констатує, що Закон України від 19.06.2022 №2308-ІХ, яким прийнятий пільговий порядок оподаткування військовим збором грошового забезпечення у період дії правового режиму воєнного стану, діє з 09.07.2022, а відповідний порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором у період дії правового режиму воєнного стану відповідно до змін внесених Законом України від 19.06.2022 №2308-ІХ був визначений Кабінетом Міністрів України у березні 2023 року у Постанові №244 від 17.03.2023.

Відтак, у період з 09.07.2022 по 23.03.2023 діяли тільки норми Закону №2308-ІХ.

Зважаючи, що у періоді з 09.07.2022 по 23.03.2023 був відсутній порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором відповідно до змін внесених у Податковий кодекс України Законом №2308-ІХ, суд дійшов висновку, що позивач в зазначений часовий проміжок не міг бути позбавлений права на отримання пільги з оподаткування військовим збором, встановленої цим Законом.

За відсутності нормативно-правового акту, яким у період з 09.07.2022 по 23.03.2023 визначався порядок підтвердження безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, суд вважає застосовним у спірних правовідносинах роз`яснення, наведені в окремому дорученні Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/а/29.

Згідно окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/а/29 (далі - Окреме доручення, застосовується з 01.06.2022 року) під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та інше.

В даному випадку, відповідно до відомостей довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1087 від 26.10.2024, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , зокрема, у періоди з 10.07.2022 по 09.11.2022, з 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони У країни, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Луганська область. Сєвєродонецький район, Лисичанська МГр., м. Лисичанськ; Донецька область, Краматорський район, Краматорська МГр., м. Краматорськ; АДРЕСА_1 Покровський район Гродівська СГр., с. Гродівка; Донецька область. Краматорський район, Іллінівська СГр., с. Олександро-Калинове.

Також, суд відмічає, що підставою для видачі вищезазначеної довідки слугували відповідні журнали бойових дій військової частини НОМЕР_1 та накази командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану, про що вказано в самій довідці.

Крім того, суд відмічає, що у періоди з 10.07.2022 по 09.11.2022, з 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.202, які відображені в довідці №1087 від 26.10.2024 позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода в збільшеному розмірі, право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", що підтверджується виданою військовою частиною НОМЕР_1 довідкою про доходи солдата ОСОБА_1 від 24.10.2024 №1079.

Отже, матеріалами справи підтверджено те, що позивач в періоди з 10.07.2022 по 09.11.2022, з 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони У країни, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а відтак в ці періоди на нього поширювалась податкова пільга, передбачена підпунктом 1.7 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

При цьому, суд враховує отримані від представника відповідача пояснення, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №537 від 21.11.2024 утримана з позивача сума військового збору за червень 2024 року нарахована останньому.

За таких обставин, суд доходить висновку про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з доходу у вигляді грошового забезпечення, нарахованого в періоди з 10.07.2022 по 09.11.2022, з 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.05.2024 та з 01.07.2024 по 30.09.2024, тобто у період його безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.

Окремо, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 122 КАС України, строк звернення до адміністративного суду із вимогами щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності пенсійних органів становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

На переконання суду, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини першої статті 233 КЗпП України (у чинній редакції), слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду.

В даному ж випадку позивач наполягає, що саме з 24.10.2024, тобто з моменту отримання Довідки Військової частини НОМЕР_4 від 24.10.2024, йому стало відомо, що відповідачем не в повній мірі здійснювалось нарахування та виплата грошового забезпечення.

Надаючи оцінку твердженням відповідача щодо обізнаності позивача про отриманий розмір доходу суд зазначає, що для правильного вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду слід з`ясувати наявність/відсутність у відповідача документального підтвердження ознайомлення позивача як з розміром, так і з складовими нарахованого та виплаченого у спірні періоди грошового забезпечення, як-то докази направлення/видачі розрахункових листів, довідок про грошове забезпечення тощо.

За результатом встановлення указаних обставин стане можливим визначити день, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а отже установити початок відліку тримісячного строку звернення до суду з цим позовом та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.04.2025 по справі №260/1955/24.

В даному ж випадку, представником відповідача до відзиву на позовну заяву не додано документального підтвердження ознайомлення позивача в спірні періоди із розмірами та складовими отриманого ним грошового забезпечення, як і не повідомлено про існування таких доказів.

З огляду на викладене, суд приходить, що позивач про порушення своїх прав набув змогу дізнатись лише 24.10.2024, тобто після отримання Довідки Військової частини НОМЕР_4 від 24.10.2024, натомість до суду ОСОБА_1 звернувся 26.11.2024, в межах тримісячного строку звернення до суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про його стягнення з відповідача.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та від 22 грудня 2018 року у справі №826/856/18.

Отже, на підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, акт приймання виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав суду лише ордер серії ВС №1321964 від 25.11.2024.

Слід зазначити, що додані до позовної заяви докази не підтверджують отримання позивачем професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом цієї справи; у справі відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, а також докази про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Таким чином, суд відмовляє у стягненні на користь позивача витрат на правничу допомогу, вимога щодо стягнення яких міститься в прохальній частині позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в районні ведення бойових дій у складі медичного підрозділу від Військової частини НОМЕР_1 з урахуванням раніше виплачених сум за період з 02.05.2024 по 30.05.2024 та з 01.07.2024 по 30.09.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в районні ведення бойових дій у складі медичного підрозділу від Військової частини НОМЕР_1 з урахуванням раніше виплачених сум за період з 02.05.2024 по 30.05.2024 та з 01.07.2024 по 30.09.2024.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення ОСОБА_1 з 10.07.2022 по 09.11.2022, 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.05.2024 та з 01.07.2024 по 30.09.2024 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору за періоди з 10.07.2022 по 09.11.2022, 21.11.2022 по 25.12.2022, з 08.01.2023 по 31.01.2023, з 05.02.2023 по 28.02.2023, з 21.03.2023 по 28.03.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023, з 02.05.2024 по 30.05.2024 та з 01.07.2024 по 30.09.202 включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна