Справа № 360/350/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року справа №360/350/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі № 360/350/25 (головуючий суддя у І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2025 року (за поштовим штемпелем) позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, починаючи з 01.04.2024, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повному обсязі без застосування обмеження максимальним розміром, та виплатити недоотримані суми з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, починаючи з 20.03.2024.

В обґрунтування позову зазначив, що отримує пенсію як особа з інвалідністю II групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС. Пенсія виплачується з обмеженням максимального розміру пенсії 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Такі дії відповідача є протиправними.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надати докази поважності причин його пропуску.

В межах встановленого судом строку позивачем надана заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався 30 грудня 2024 року від керівника Чорнобильської організації Луганської області, якому суд задовольнив аналогічні позовні вимоги.

30 грудня 2024 року позивач надіслав заяву відповідачу про виплату пенсії без обмеження максимального розміру.

В даному випадку має місце триваюча протиправна діяльність відповідача.

Крім того, відповідно до статті 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутнє строкове обмеження щодо виплати пенсії за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Також позивач має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом війни 2 групи та ліквідатором ЧАЕС І категорії, з 07.02.2025 по 21.02.2025 знаходився на лікуванні, раніше теж хворів, але документи не збереглися.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області в частині позовних вимог з 20.03.2024 по 31.07.2024 повернуто позивачу на підставі ч. 2 ст. 123, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області в частині позовних вимог з 01.08.2024.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині повернення, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу в частині повернення та направити справу для продовження розгляду.

Обгрунтування апеляційної скарги.

Про порушення своїх прав дізнався 30 грудня 2024 року від керівника Чорнобильської організації Луганської області, якому суд задовольнив аналогічні позовні вимоги. В цей день надіслав заяву відповідачу про виплату пенсії без обмеження максимального розміру. Отримав відповідь 29.01.2025 про відмову. Отже не пропустив строку звернення до суду з цим позовом, оскільки скористався заходами досудового врегулювання спору.

Незнання позивачем, як особою похилого віку, судової практики, не може мати наслідком застосування до нього обмежень у вигляді строку звернення до суду з позовом.

Порушення прав позивача є триваючим, тому строк звернення до суду не може застосовуватися.

Позивач має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом війни 2 групи та ліквідатором ЧАЕС І категорії, з 07.02.2025 по 21.02.2025 знаходився на лікуванні, раніше теж хворів, але документи не збереглися.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до ч.2 ст.312, п.3 ч.1 ст.294 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

12 лютого 2025 року (за поштовим штемпелем) позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, починаючи з 01.04.2024, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повному обсязі без застосування обмеження максимальним розміром, та виплатити недоотримані суми з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, починаючи з 20.03.2024.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надати докази поважності причин його пропуску.

Позивачем надана заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався 30 грудня 2024 року від керівника Чорнобильської організації Луганської області, якому суд задовольнив аналогічні позовні вимоги.

30 грудня 2024 року позивач надіслав заяву відповідачу про виплату пенсії без обмеження максимального розміру.

В даному випадку має місце триваюча протиправна діяльність відповідача.

Крім того, відповідно до статті 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутнє строкове обмеження щодо виплати пенсії за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Також позивач має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом війни 2 групи та ліквідатором ЧАЕС І категорії, з 07.02.2025 по 21.02.2025 знаходився на лікуванні, раніше теж хворів, але документи не збереглися.

Суд першої інстанції, повертаючи позивачу позовну заяву, виходив з того, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами з 20.03.2024 по 31.07.2024, наведені позивачем причини пропуску звернення до суду не є поважними, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Оцінка суду.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Таким чином, при вирішенні питання чи пропущений позивачем строк звернення до суду з позовом, суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з`ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі № 473/653/17, від 18.01.2019 у справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Суд звертає увагу, що визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області є дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача з 20.03.2024.

При цьому, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових, чи обмежено її максимальним розміром.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Проте, отримавши пенсію 20.03.2024 з обмеженням її максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду з позовом лише 12 лютого 2024 року (за поштовим штемпелем).

Початок перебігу строку звернення до суду позивач пов`язує з моментом, коли отримав листа від пенсійного органу в січні 2025 року.

Проте, позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися саме з моменту виплати йому пенсії з обмеженням її максимальним розміром з 20.03.2024.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір стає відомий особі, яка її отримує, саме з моменту отримання цієї виплати.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про причини зменшення розміру пенсії, дізнатися підстави такого зменшення.

Таким чином, позивач був обізнаний про факт порушення його прав саме з 20 березня 2024 року.

Є безпідставними посилання апелянта на отримання листа від пенсійного органу в січні 2025 року, оскільки отримання зазначеного листа не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав (березень 2024), а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо поновлення виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Є неприйнятними посилання апелянта на приписи ст. 51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки ця норма стосується перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення та не застосовуються до осіб, перерахунок пенсії яких здійснюється відповідно до ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також є безпідставними доводи позивача про вчинення заходів досудового врегулювання спору, оскільки Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачена як можливість досудового порядку вирішення спорів, так і обов`язковість досудового порядку вирішення спору, з врахуванням якого визначені строки ч. 4 ст. 122 КАС України.

Необізнаність позивача з нормами законодавства носить суб`єктивний характер та не виключає можливість звернутися за отриманням правової допомоги (в тому числі безоплатної) у разі, якщо такої допомоги він потребував, у межах строку, встановленого законом для звернення до адміністративного суду з цим позовом, який був достатнім для вчинення відповідних дій.

Щодо знаходження позивача на лікуванні, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем не надано жодних доказів перебування на лікуванні з 20.03.2024 по 07.02.2025, а перебування на лікуванні з 07.02.2025 по 21.02.2025 жодним чином не завадило позивачу звернутися до суду з даним позовом 12.02.2025 (згідно даних сайту УКРПОШТА).

Є неприйнятним доводи апелянта на триваючий характер спірних правовідносин з огляду на наступне.

Правовідносини мають триваючий характер у тому випадку, коли вони продовжуються в часі та їх сутність не завершується одноразовою дією чи подією.

У контексті триваючої протиправної бездіяльності йдеться про ситуації, коли особа або суб`єкт не виконує своїх обов`язків або зобов`язань протягом тривалого періоду. Триваючі правовідносини, зокрема, мають такі ознаки: протяжність у часі - правопорушення або бездіяльність відбуваються неодноразово, а мають системний характер; постійність порушення - дія (або бездіяльність) продовжує створювати правові наслідки, доки вона не буде усунута тощо.

Як зазначено вище, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а отже після закінчення відповідного строку виплати відповідне правопорушення є припиненим, а не триваючим, як помилково вважав позивач.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 № 17-рп/2011 зауважив, серед іншого, на тому, що обмеження строків звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Perez de Rada Cavanilles c. Espagne, № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (caso Osman contra Reino Unido, № 23452/94; Kreuz v. Poland, № 28249/95).

Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження цих строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Строки звернення до суду обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду або здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути дотримано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки згідно з національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви на підставі ч. 2 ст. 123, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На підставі пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статями 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі № 360/350/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі № 360/350/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 12 травня 2025 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв