Справа № 826/6541/16
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Справа № 826/6541/16 ЗП/280/429/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної судової адміністрації України,

Дніпропетровського окружного адміністративного суду

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

25.04.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної судової адміністрації України (далі відповідач 1), Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі відповідач 2), у якій позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не здійснення дій з перерахування коштів на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду на виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року (включно) відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015р. (включно) відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), з урахуванням усіх надбавок, щомісячних премій та інших виплат, які розраховуються залежно від розміру посадового окладу;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити дії щодо перерахування коштів на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду на виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року (включно) відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015р. (включно) відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), з урахуванням усіх надбавок, щомісячних премій та інших виплат, які розраховуються залежно від розміру посадового окладу;

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року (включно) відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015р. (включно) відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), з урахуванням усіх надбавок, щомісячних премій та інших виплат, які розраховуються залежно від розміру посадового окладу;

- зобов`язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року (включно) відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015р. (включно) відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є державним службовцем, працює на посаді секретаря судового засідання Дніпропетровського окружного адміністративного суду. У період роботи з вересня 2014 року по 09.09.2015 позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, виходячи з посадового окладу у розмірі 1218 грн, що відповідає розміру мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 482 від 20.05.2009. У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру», яким внесено зміни до частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з 26.10.2014 змінився порядок визначення розміру посадового окладу працівників апарату суду. Разом з тим, нові схеми посадових окладів працівників судів були затверджені лише після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 02.09.2015 та з 29.03.2015 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, з урахуванням Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд». Таким чином, позивач вважає, що має право на отримання заробітної плати, виходячи з посадового окладу у розмірі не менше 30% посадового окладу судді місцевого суду. Враховуючи те, що Державна судова адміністрація України здійснює розподіл бюджетних коштів, в тому числі на Дніпропетровський окружний адміністративний суд, позивачем заявлені також вимоги про здійснення головним розпорядником коштів перерахування коштів на адресу суду з метою виплати ОСОБА_1 належної заробітної плати.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи та документів, що надійшли до суду.

23.05.2016 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вх.№39472/16) про зупинення провадження у справі №826/6541/16 до винесення рішення Верховним Судом України в адміністративній справі №820/4653/15 на підставі п.3 ч.1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України. Представник зазначав, що справа №826/6541/16 не може бути розглянута до винесення рішення по справі №820/4653/15 на підставі неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

23.05.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва також надійшли заперечення Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вх.№39470/16) проти адміністративного позову, у яких зазначено про обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав. Вказано, що обов`язок з приведення нормативно-правових актів у відповідність із законом покладається законодавцем на Кабінет Міністрів України, тоді як Дніпропетровський окружний адміністративний суд діяв в порядку і межах своїх повноважень, наданих йому законом. У разі внесення змін у відповідні нормативно-правові акти, бухгалтерією суду будуть невідкладно здійснені всі нарахування та виплати. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

08.06.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва було отримано клопотання Державної судової адміністрації України (вх.№44496/16) про зупинення провадження на підставі п.4 ч.2 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 у справі №К/800/34717/15, яка відноситься до категорії справ з аналогічних правовідносин, а саме нарахування та виплати працівникам апарату судів заробітної плати.

08.06.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли заперечення Державної судової адміністрації України (вх.№44494/16), у яких зазначено, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача. Зауважено, що у тексті постанови Кабінету Міністрів України №644 від 02.09.2015 не міститься застереження про поширення дії цих норм стосовно виплаченої раніше (у 2014-2015 роках) заробітної плати, а також проведення будь-якого перерахунку. Звернуто увагу, що підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати є не відсутність бюджетного фінансування, а відсутність механізму при здійснені нарахування та виплати заробітної плати позивачу, оскільки неприведення Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» на час виникнення спірних правовідносин також унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом розмірі. Просив визнати позовні вимоги безпідставними та відмовити у задоволенні позову.

18.03.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду від Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№12565), у якому відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що фінансування судів здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, передбаченими Державним бюджетом України на 2014, 2015 роки. Оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, Дніпропетровський окружний адміністративний суд не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України. Дніпропетровський окружний адміністративний суд є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня по відношенню до Державної судової адміністрації України і повністю їй підпорядкований в питаннях затвердження штатного розпису, розмірів посадових окладів тощо. Відтак суд заперечує наявність факту своєї бездіяльності в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за вказані періоди часу, оскільки діяв в порядку і межах своїх повноважень, наданих йому законом.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2016 у справі №826/6541/16 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2016 зупинено провадження в адміністративній справі №826/6541/16 до розгляду Верховним Судом України адміністративної справи №820/4653/15 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління ДСА України у Харківській області про проведення перерахунку заробітної плати.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2825-IX супровідним листом від 13.02.2024 № 03-19/4745/24 матеріали адміністративної справи №826/6541/16 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно правових спорах наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва. З урахуванням положень Закону України № 2825-IX та результатів авторозподілу судових справ, не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (протокол доступний за посиланням: https://court.gov.ua/gromadjanam/perelik_rozpodil/), матеріали адміністративної справи №826/6541/16 скеровано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 адміністративну справу №826/6541/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського окружного адміністративного суду передано голові Дніпропетровського окружного адміністративного суду для визначення підсудності справи

Розпорядженням голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 №26 передано адміністративну справу №826/6541/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, для визначення підсудності справи до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 адміністративну справу №826/6541/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

До Запорізького окружного адміністративного суду справа №826/6541/16 надійшла 06.03.2025 та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Мінаєвій Катерині Володимирівні.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №826/6541/16 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2025 поновлено провадження у справі №826/6541/16 та ухвалено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 09.10.2013 працювала на посаді секретаря судового засідання Дніпропетровського окружного адміністративного суду (наказ №270-к від 09.10.2013 про переведення на посаду секретаря судового засідання).

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №88-р від 24.02.2003 посада секретаря судового засідання була віднесена до 6-ї категорії посад державних службовців.

Посадовий оклад позивача з жовтня 2014 року по вересень 2015 року визначався у розмірі, визначеному Додатком 47 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», а з вересня по грудень 2015 року - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України».

За змістом довідки про доходи, виданої Дніпропетровським окружним адміністративним судом, посадовий оклад позивача становив: у період з 10.2014 року по 11.2014 року, з 03.2015 по 04.2015 року, з 06.2015 року по 07 2015 року 1218,00 грн, 12.2014 року 1165,04 грн, 01.2015 року 961,58 грн, 02.2015 року 986,00 грн, 05.2015 року 947,33 грн, 08.2015 року 365,40 грн, 09.2015 року 1879,09 грн.

Вважаючи протиправним нарахування заробітної плати в меншому розмірі, ніж визначалось Законом України «Про судоустрій і статус суддів», позивач звернулась до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Суд застосовує положення законодавства, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» визначав правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів (наразі Закон втратив чинність, крім положень, зазначених у пункті 7 розділу XII Закону № 1402-VIII від 02.06.2016, на підставі Закону № 1402-VIII від 02.06.2016, з урахуванням змін, внесених Законом № 3481-IX від 21.11.2023).

З 26.10.2014 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким внесені зміни до статті 144 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, встановлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, встановлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до частини п`ятої статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України «Про державну службу». Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України зобов`язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З 28.03.2015 Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VІІІ змінено редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого статтею 147 передбачено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, встановлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, встановлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно зі статтею 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права па справедливий суд» матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються у статті 147 Закону.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов`язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України «Про державну службу», згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Частиною другою статті 8 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» також передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Враховуючи, що вказані видатки на збільшення окладів працівників апаратів судів не передбачені у Державному бюджеті на 2015 рік, положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47).

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, діючим законодавством (на час існування спірних правовідносин) закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Разом з тим, розпорядники (одержувачі) коштів Державного бюджету України реалізують будь-які бюджетні зобов`язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Судом встановлено, що у період з 26.10.2014 по 09.09.2015 зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» не вносились, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» видатки на реалізацію згадуваних статей Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачались.

Закон України від 28.12.2014 №80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прийнятий пізніше Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», тому в 2015 році норми і положення цього Закону щодо заробітної плати працівника апарату суду застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не статтею 144 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи викладене, відповідачів не наділено повноваженнями самостійно, без відповідного правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу працівника апарату суду та нарахованих на нього виплат в іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 12.07.2016 у справі №820/4648/15, від 26.07.2017 у справі №822/5776/15, Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 у справі №825/789/15-а, від 08.11.2018 у справі №818/45/16, від 23.12.2019 у справі №807/1175/16, від 26.02.2020 у справі №826/5049/16, від 26.02.2020 у справі №826/5049/16.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про правомірність виплати позивачу заробітної плати у спірний період роботи за час перебування на посаді секретаря судового засідання в межах видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд не приймає посилання позивача на постанову Вищого адміністративного суду України від 03.03.2016 у справі №825/2609/15-а, якою суд дійшов висновку, що з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 9 вересня 2015 року - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», оскільки постановою Верховного Суду України у складі колегії Судової палати в адміністративних справах від 20.09.2016 у справі №825/2609/15-а постанову Вищого адміністративного суду України від 03.03.2016 скасовано, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, залишено в силі.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного вище, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивача поза межами видатків державного бюджету на оплату праці у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

VII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач 1 Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м.Київ, 01021; .

Відповідач 2 Дніпропетровський окружний адміністративний суд, місцезнаходження: вул.Академіка Янгеля, буд.4, м.Дніпро, 49089; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.05.2025.

Суддя К.В.Мінаєва