Справа № 340/1592/24
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Кропивницький Справа №340/1592/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Приватного сільськогосподарського підприємства «Перемога»

до відповідача: Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови.

Приватного сільськогосподарського підприємства «Перемога» звернулося з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови серії ПШ №015412 від 05.03.2024 р. про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно суб`єкта господарювання ПСП «Перемога».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що суб`єктом владних повноважень під час розгляду справи 05.03.2024 р. було допущено неправомірне застосування норми матеріального права (абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт») до позивача за відсутність на момент проведення перевірки документу визначеного ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні тахокарти за 18.01.2024 р. та 20.01.2024 р., з огляду на те, що тахокарта за 18.01.2024 р. водія ОСОБА_1 взагалі не могла бути пред`явлена, оскільки водій не працював у цей день, що підтверджується належним документальним доказом (бланком підтвердження діяльності водія), а щодо відсутності тахокарти за 20.01.2024 р., то така тахокарта надавалася водієм як під час рейдової перевірки, так і під час безпосереднього розгляду справи.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач заперечує доводи позивача в повному обсязі та вважає оскаржувану постанову правомірною і такою, яка винесена з дотриманням вимог законодавства (а.с.38-40). Представник відповідача вказує, що 21.01.2024 р. посадовими особами Укртрансбезпеки на а/д М-05 «Київ-Одеса», 452+81 км, проводилась рейдова перевірка. Під час цієї перевірки був зупинений транспортний засіб марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював перевезення вантажів без оформлення документів передбачених автотранспотрним законодавством. Під час здійснення перевірки водій ОСОБА_1 не надав старшому державному інспектору документи заповнені тахокарти водія (за 18.01.2024 р. та 20.01.2024 р.). Бланк діяльності водія також надано не було. У зв`язку з виявленням вищезазначених порушень, виконуючи функції покладені на них державою, старшим державним інспектором складено акт №АР 046208 від 21.01.2024 р., відповідно до пункту 21 Порядку №1567. Водій зі змістом акта №АР 046208 від 21.01.2024 р., був ознайомлений від підпису та пояснень відмовився. Повідомлення на розгляд справи направлено позивачу в порядку передбаченому Порядком №1567 та Закону України «Про адміністративну процедуру» та запрошено позивача на 05.03.2024 р. На розгляд справи 05.03.2024 р. позивач чи його представник не з`явився. Право участі реалізував шляхом надання письмових пояснень. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 015412 від 05.03.2024 р. за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів і громадян. Представник відповідача звертає увагу на те, що тахокарта не може «діяти добу», як стверджує позивач. До позовної заяви та на розгляд справи позивач надає бланк підтвердження діяльності водія ОСОБА_1 , однак під час рейдової перевірки даний документ наданий не був, водій жодних пояснень, уточнень, заперечень не надав та в акті перевірки не зазначив. Також представник відповідача звертає увагу на те, що відповідно до наданих водієм під час рейдової перевірки 21.01.2024 р. тахокарт (з 17 по 18.01.2024 та з 19 по 20.01.2024) вбачається накладення піктограм роботи водія (за 2 зміни на одній тахокарті), що свідчить про те, що водій своєчасно не змінив нову тахокарту з початком нової робочої зміни.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.35).

06.05.2024 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.66).

Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2024 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на автодорозі М-05 «Київ Одеса» 452 + 811 м. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої виявлено, що водій ОСОБА_1 на транспортному засобі SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснює перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні тахокарти за 18.01 і 20.01.2024 року. За результатом перевірки складено акт №046208 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.01.2024 р. (а.с.10, 43).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ015412 від 05.03.2024 р. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ПСП «Перемога» стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн (а.с.9, 42).

Згідно з абз.1, 2 ч.7 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. №2344-ІІІ (далі за текстом Закон №2344) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Частиною 10 статті 6 Закону №2344 встановлено, що на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: контроль наявності, видачу дозвільних документів на виконання перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично виконується; контроль за виконанням автомобільними перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень; контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію; контроль за дотриманням перевізниками вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення; контроль та нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті та правил перевезення небезпечних вантажів; контроль внесення перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами України; перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пунктів 1, 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з підпунктом 19 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344У розумінні передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У розумінні абз.75 ч.1 ст.1 Закону №2344, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. №1567 (далі за текстом Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

З огляду на абз.1, 2 п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з п.п.21, 22, 24 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Відповідно до п.п.25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що за результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ПСП «Перемога» Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ015412, якою стягнуто з ПСП «Перемога» адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 1, 2 статті 48 Закону №2344 встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік документів, які повинен мати водій під час здійснення внутрішніх перевезень, зазначений у ст.48 Закону №2344 не є вичерпним.

З огляду на абз.1, 2, 5 ч.2 ст.49 Закону №2344, водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 18 Закону №2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі водії) та порядок його обліку встановлені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 р. №340 (далі за текстом Положення №340).

Відповідно до п.1.3 р.І Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі ТЗ).

Пунктом 6.1 розділу VI Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з абз.2-4 п.6.2 р.VI Положення №340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Відповідно до п.6.4 р.VI Положення №340 У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. №385 (далі за текстом Інструкція №385).

Згідно з п.1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

З огляду на п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з п.п.3.1, 3.3 Інструкції №385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктами 3.5, 3.6 Інструкції №385 визначено, що перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, тахокарти та картки водія чи роздруківки даних роботи цифрового тахографа є документами, передбаченими законодавством України, на підставі яких виконуються вантажні перевезення автомобільним транспортом, тобто у розумінні ст.48 Закону №2344 є іншими документами передбаченими законодавством.

Отже, заповнені тахокарти водія за робочу зміну та 28 днів з дня її закінчення відповідно до статті 48 Закону №2344 повинні знаходитися у водія під час здійснення перевірки. При цьому на водія покладається обов`язок щодо надання під час перевірки документів, передбачених законодавством, для здійснення перевезень, а також обов`язок дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Перевіркою встановлено факт перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні тахокарти за 18.01.2024 р. та 20.01.2024 р.

Позивачем до позовної заяви додано бланк підтвердження діяльності від 20.01.2020 р. (а.с.14-15) та тахокарти за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р. (а.с.13), 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. (а.с.12), 20.01.2024 р. 21.01.2024 р. (а.с.11).

Разом з тим, відповідачем надано до суду копії тахокарт за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р., 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. (а.с.45).

Зі змісту акта №046208 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.01.2024 р. (а.с.10, 43) не встановлено, що водієм ОСОБА_1 під час перевірки надавалися бланк підтвердження діяльності від 20.01.2020 р. (а.с.14-15) та тахокарта за 20.01.2024 р.

Водій не скористався правом надати пояснення, не зазначив, про наявність у нього бланка підтвердження діяльності від 20.01.2020 р. із відміткою про 18.01.2024 р. як дня не здійснення перевезень, а також тахокарти за 20.01.2024 р.

Позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування того, що водія ОСОБА_1 не було ознайомлено із актом №046208 від 21.01.2024 р. та не було запропоновано йому надати пояснення.

Натомість, відповідно до приписів п.22 Порядку №1567 посадовою особою, що проводила перевірку до акта №046208 від 21.01.2024 р. внесено запис про відмову водія від підписання такого акта.

Таким чином, матеріалами справи не доведено, що на час проведення перевірки 21.01.2024 р. у водія ОСОБА_1 був наявний бланк підтвердження діяльності від 20.01.2020 р.

Оцінюючи надані до суду копії тахокарт за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р. (а.с.13), за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. (а.с.12), за 20.01.2024 р. 21.01.2024 р. (а.с.11), суд враховує, що тахокарта аналогового тахографа записує період упродовж 24 годин.

На тахокарті водієм робляться записи про місце початку використання тахокарти, дату і початкові дані про пробіг транспортного засобу та записи про місце закінчення використання тахокарти, дату, кінцеві дані про пробіг, а також загальний кілометраж за час використання тахокарти, прізвище водія і номер транспортного засобу.

Так, на такхокарті за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р. водієм зазначено місце початку використання тахокарти Соломія, дата початку використання тахокарти 17.01.2024 р., початкові дані про пробіг 967181, місце закінчення використання тахокарти не зазначено, дата закінчення використання тахокарти 18.01.2024 р., кінцеві дані про пробіг 967804, загальний кілометраж за час використання тахокарти не зазначено, прізвище водія ОСОБА_2 , номер транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.13, 45).

На тахокарті за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. водієм зазначено місце початку використання тахокарти Соломія, дата початку використання тахокарти 19.01.2024 р., початкові дані про пробіг 967804, місце закінчення використання тахокарти Одеса, дата закінчення використання тахокарти 20.01.2024 р., кінцеві дані про пробіг 968423, загальний кілометраж за час використання тахокарти не зазначено, прізвище водія ОСОБА_2 , номер транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.12, 45).

На тахокарті за 20.01.2024 р. 21.01.2024 р. водієм зазначено місце початку використання тахокарти Соломія, дата початку використання тахокарти 20.01.2024 р., початкові дані про пробіг 969040, місце закінчення використання тахокарти Одеса, дата закінчення використання тахокарти 21.01.2024 р., кінцеві дані про пробіг 96938, загальний кілометраж за час використання тахокарти не зазначено, прізвище водія ОСОБА_2 , номер транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.11).

Суд враховує, що саме водій транспортного засобу є відповідальним за повноту та достовірність записів зроблених ним на тахокартах.

Як встановлено судом, записи на тахокартах за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р., за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р., за 20.01.2024 р. 21.01.2024 р. є неповними.

Зі змісту тахокарти за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р. судом встановлено, що зафіксований час руху транспортного засобу становив з 10:40 год. до 21:30 год., тобто такий час руху охоплював період часу упродовж одного дня. Запис про рух транспортного засобу в інший час доби відсутній. Таким чином, дані зазначеної тахокарти стосуються лише руху транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 17.01.2024 р. (а.с.12, 45). Судом розраховано, що загальний пробіг транспортного засобу за тахокартою становить 623 км (967804 967181).

Зі змісту тахокарти за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. судом встановлено, що зафіксований час руху транспортного засобу становив з 05:30 год. до 13:25 год. та з 0:30 год. до 0:45 год., тобто такий час руху охоплював період близько 8 годин першого дня та п`ятнадцять хвилин наступного дня (а.с.13, 45). Судом розраховано, що загальний пробіг транспортного засобу за тахокартою становить 619 км (968423 967804).

Зі змісту тахокарти за 20.01.2024 р. 21.01.2024 р. судом встановлено, що зафіксований час руху транспортного засобу становив з 05:30 год. до 12:35 год., тобто такий час руху охоплював період часу упродовж одного дня. Запис про рух транспортного засобу в інший час доби відсутній. Отже, дані зазначеної тахокарти стосуються лише руху транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 за один день (а.с.12, 45). Судом встановлено, що водієм не правильно записано кінцеві показники пробігу, що унеможливлює точний обрахунок загального пробігу транспортного засобу по тахокарті, однак приблизно він становить від 340 до 349 км.

Також суд бере до уваги, що кінцевий показник пробігу за тахокартою за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р. (967804) є початковим показником за тахокартою за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. (967804). Однак, кінцевий показник пробігу за такохартою за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. (968423), не є початковим показником пробігу за тахокартою 20.01.2024 р. 21.01.2024 р. (969040), розбіжність становить 617 км (969040 968423).

Розбіжність у 617 км між початковим показником пробігу за тахокартою 20.01.2024 р. 21.01.2024 р. та кінцевим показником пробігу за тахокартою за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р. вказує на відсутність тахокарти за час руху транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 за період у проміжку між 19.01.2024 р. та 21.01.2024 р., тобто за 20.01.2024 р.

Суд зазначає, що сам по собі запис водієм дат на тахокартах не є доказом наявності тахокарт за певну дату, за умови відсутності на них фіксації відомостей про рух транспортного засобу, що відповідали б датам відображеним на тахокарті.

Також суд звертає увагу на те, що на усіх наданих до суду тахокартах місцем початку використання тахокарти зазначено Соломія, а місцем закінчення використання тахокарти (за умови зазначення) Одеса. Такий запис сукупно із зафіксованим часом руху транспортного засобу вказує на те, що водієм використовувалася тахокарта під час руху лише в одну сторону, однак, загальний кілометраж відповідає відстані з с. Соломія Гайворонського району Кіровоградської області до м. Южне Одеської області (відповідно до інформації, зазначеної у товарно-транспортних накладних) та з м. Южне Одеської області до с. Соломія Гайворонського району Кіровоградської області.

Окрім того, необґрунтованим є твердження позивача про те, що 18.01.2024 р. водій ОСОБА_1 був вихідний і не здійснював перевезення вантажів, оскільки відповідно до тахокарт за 17.01.2024 р. 18.01.2024 р., за 19.01.2024 р. 20.01.2024 р., у системному зв`язку з відомостями товарно транспортної накладної №10 від 17.01.2024 р. (а.с.17), водій ОСОБА_1 17.01.2024 р. з 10:40 год. виїхав з с. Соломія, Гайворонського району Кіровоградської області та о 21:30 год. прибув до м. Южне, Одеська область, а 19.01.2021 р. водій ОСОБА_1 о 5:30 год. виїхав з с. Соломія, Гайворонського району Кіровоградської області та близько 13:25 год. прибув до м. Одеса. Відповідно, у разі, якщо 17.01.2024 р. водій ОСОБА_1 прибув у місце розвантаження, де відповідно до пояснень позивача розвантажувався приблизно до 4:00 год. 18.01.2024 р., а 18.01.2024 р. водій ОСОБА_1 був вихідним, то не доведено яким чином водій ОСОБА_1 прибув до с. Соломія, Гайворонського району Кіровоградської області, де 19.01.2024 р. о 5:30 год. розпочав рух на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_1 17.01.2024 р.

При цьому позивачем не зазначено та не надано доказів про наявність другого водія, що здійснював перевезення на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_1 17.01.2024 р.

Таким чином, аналіз записів тахокарт поза розумним сумнівом доводить відсутність тахокарт за 18.01.2024 р. та за 20.01.2024 р. і спростовує твердження позивача про вихідний день у водія ОСОБА_1 18.01.2024 р.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ №015412 від 05.03.2024 р., задоволенню не підлягає, позаяк оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також з дотриманням інших принципів визначених ч.2 ст.2 КАС України.

Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем. Натомість відповідачем не надано доказів понесення судових витрат у даній справі.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «Перемога» (, с. Соломія, Голованівський район, Кіровоградська область, вул. Чапаєва, 1) до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (, м. Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 102) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 09 травня 2025 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ