Справа № 160/1790/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2025 рокуСправа №160/1790/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/1790/24 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
18 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 , яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд» про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/1790/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки позовної.
29 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла від Єременко Альони Леонідівни - представника позивача Єременка Владислава Владиславовича в підсистемі «Електронний Суд». До заяви додано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року включно;
- зобов`язати військову частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування неотриманого грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року;
- визнати протиправним наказ № 203 від 31.03.2023 р. в частині не зарахування періоду з 25 вересня по 03 листопада 2022 року до вислуги років;
- зобов`язати військову частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) внести зміни до наказу № 203 від 31.03.2023 р., про зарахування періоду з 25 вересня по 03 листопада 2022 року до вислуги років.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року скасовано в частині повернення позову щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року включно, зобов`язання військову частину здійснити нарахування неотриманого грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року.
Справу у цій частині направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
19 лютого 2025 року адміністративна справа №160/1790/24 року надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду адміністративна справа №160/1790/24 передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі №160/1790/24 задоволено, визнано поважними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду по справі №160/1790/24 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року включно, зобов`язання військову частину здійснити нарахування неотриманого грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/1790/24, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
28 квітня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від відповідача в підсистемі Електронний Суд. До клопотання долучено витребувані судом документи.
30 квітня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від представника позивача в підсистемі Електронний Суд. Позивач фактично оспорює належність проведення службового розслідування, вказує на суперечливість окремих матеріалів службового розслідування. 10.09.2022 року позивачем подано рапорт про надання направлення на проходження ВЛК в зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Але рапорт не був розглянутий, відмов у проходженні ВЛК від командування не надходило. Позивач самостійно проходив обстеження і проходив лікування у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 . Відповідачем сфабрикована справа про самовільне залишення частини, оскільки в доданих документах до відзиву зазначені різні дати нібито скоєного кримінального злочину позивачем, а саме так і не встановлено чи 25.09.2022, чи 26.09.2022, чи 27.09.2022 року позивачем самовільно залишено пункт постійної дислокації частини, чи самовільно залишив місце служби в районі виконання бойових завдань. Чи відповідно до повідомлення, яке надійшло до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську вчинили дезертирство у період часу з 20 вересня 2022 року по 29 вересня 2022 року.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно військового квитка позивача він проходив військову службу у відповідача з 04.03.2022 року.
Наказом відповідача від 04.03.2022 року №48 позивача зараховано до списків особового складу відповідача.
Наказом відповідача від 06.09.2022 року №236 позивача визнано таким, що вибув з району виконання завдань до пункту постійної дислокації.
10 вересня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання направлення на ВЛК.
Наказом відповідача від 26.09.2022 року №256 позивача визнано таким, що вибув з пункту постійної дислокації до району виконання завдань 25.09.2022 року.
Наказом відповідача від 28.09.2022 року №258 позивача визнано таким, що самовільно залишив розташування підрозділу як такий, що вибув з пункту постійної дислокації та не прибув для виконання завдань.
Наказом відповідача від 30.09.2022 року №8352 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення позивачем військової частини.
Наказом відповідача від 10.10.2022 року №270 позивача зараховано у розпорядження командира військової частини з 10.10.2022 року.
Наказом відповідача від 04.11.2022 року №295 позивача визнано таким, що 03.11.2022 року повернувся до розташування військової частини в пункт постійної дислокації.
14 листопада 2022 року зареєстровано кримінальне провадження за повідомленням відповідача про залишення в т.ч. позивачем військової частини.
16 листопада 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення за вересень-жовтень 2022 року.
Наказом відповідача від 31.03.2023 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини. Вказано, що позивач самовільно залишав військову частину з 25.09.2022 року по 03.11.2022 року.
Постановою слідчого ТУ ДБР у м. Краматорську про закриття кримінального провадження в частині вчинення кримінального правопорушення від 29.10.2023 року закрито кримінальне провадження за фактом залишення позивачем військової частини у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Позивачем також надано медичні документи щодо стану свого здоров`я.
Вважаючи протиправною невиплату грошового забезпечення в спірний період, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове регулювання наводиться в редакції, чинній на дату виникнення відповідних спірних правовідносин.
Згідно ч. 1 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» віл 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Частиною другою ст. 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).
Спірні правовідносини врегульовано в т.ч. постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі Постанова №168), яка застосовується в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин.
За п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі Порядок) військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Відповідно до п. 15 розділу XXXIV Порядку до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
У даній справі заявлено позовні вимоги, зокрема:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року включно;
- зобов`язати військову частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування неотриманого грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року.
Отже, виходячи з принципу верховенства права суд вважає за належне, з урахуванням вищевказаної розбіжності в підставах позову, здійснити розгляд даної справи по суті.
Водночас, згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
«Так, призупинення виплати позивачу грошового забезпечення з 25.09.2022 року відбулося внаслідок проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2022 року №258 головного сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, який 25 вересня 2022 року вибув з пункту постійної дислокації в район виконання завдання для безпосередньої участі у бойових діях у забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та не прибув, вважати таким, що 25 вересня 2022 року самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Виключити з грошового та речового забезпечення військової частини з 25 вересня 2022 року. Підстава: доповідь по факту самовільного залишення від 28 вересня 2022 року №4929.
При цьому, після повернення позивача до розташування військової частини в пункт постійної дислокації останнім не було надано жодних документальних підтверджень поважності причин її відсутності на військовій службі у період з 25.09.2022 року по 02.11.2022 року. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.
В свою чергу, на момент звернення до суду із даною позовною заявою наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2022 року №258 про призупинення виплати позивачу грошового забезпечення з 25.09.2022 року є чинним та у судовому порядку не оскаржувався, а відтак у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди за вказаний період.
При цьому, оскільки позивач у період з 25.09.2022 року по 02.11.2022 року фактично не виконував обов`язки військової служби, суд доходить висновку про відсутність порушень відповідачем вимог Постанови № 168 під час нарахування грошового забезпечення за час призупинення військової служби.
Таким чином, суд вважає, що доводи позивача про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року включно та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування неотриманого грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року; зарахувати період з 25 вересня по 03 листопада 2022 року до вислуги років не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, отже задоволенню не підлягають».
«Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що після повернення позивача до розташування військової частини в пункт постійної дислокації останнім не було надано жодних документальних підтверджень поважності причин його відсутності на військовій службі у період з 25.09.2022 року по 02.11.2022 року.
Доказів протилежного позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
При цьому, на момент звернення позивача до суду із позовною заявою наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2022 року №258 про призупинення виплати позивачу грошового забезпечення з 25.09.2022 року є чинним та у судовому порядку не оскаржувався, тому у відповідача були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди за вказаний період».
Розбіжність у підставах позову стосувалась відповіді відповідача на заяву позивача про виплату грошового забезпечення, однак ця обставина мала місце після спірного періоду, а тому на правомірність невиплати грошового забезпечення самостійного впливу не має (підстави невиплати грошового забезпечення повинні були існувати та встановлюються судом на момент такої невиплати).
З цих підстав відсутні підстави для висновку про протиправність поведінки відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення у спірний період.
Зауваження позивача до проведення службового розслідування мають формальний характер. Згідно матеріалів службового розслідування позивач був відсутній на військовій службі, сам позивач цю обставину не заперечував, зазначаючи що не отримував направлення на ВЛК та самостійно звертався до лікарів без направлення на ВЛК. Відповідно, визначальний факт, з яким пов`язана виплата грошового забезпечення, зводиться до перебування позивача на службі або ж до відсутності на службі. Судом встановлено факт відсутності на військовій службі без поважних причин позивача, що тягне за собою правомірність нездійснення виплати позивачу грошового забезпечення.
Отже, враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні, також позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко