Справа № 320/40421/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року м. Київ справа №320/40421/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у виплаті допомоги на поховання після смерті ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області оформити та виплатити допомогу на поховання після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті допомоги на поховання померлої матері - пенсіонера ОСОБА_2 , з підстав невідповідності літери у прізвищі померлої.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 був сином ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 30.05.2024, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 померла у віці 77 років, про що 30.05.2024 складено відповідний актовий запис №95.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату допомоги на поховання його матері ОСОБА_2 .

Рішенням від 03.06.2024 №0800-0501-9/46756 Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області відмовило позивачу у виплаті допомоги на поховання його матері, у зв`язку з невідповідністю літери прізвища померлої у Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян для отримання допомоги на поховання та свідоцтва про смерті.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті допомоги на поховання його матері, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) у разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду. До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Статтею 53 Закону №1058-IV передбачено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Відповідно до пункту 5.1 розділу V постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 7), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 за №691/15382) або довідку про смерть пенсіонера.

Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату допомоги на поховання його матері ОСОБА_2 .

Проте, рішенням від 03.06.2024 №0800-0501-9/46756 Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області відмовило позивачу у виплаті допомоги на поховання його матері, у зв`язку з невідповідністю літери у прізвищі померлої.

Водночас, судом досліджені матеріали справи та встановлено наступне:

- паспорт серії НОМЕР_3 , виданого Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 20.08.1996 року на ім`я ОСОБА_1 ;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_1 ;

- свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 від 30.05.2024, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якого ОСОБА_2 , померла у віці 77 років, про що 30.05.2024 складено відповідний актовий запис №95.

- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №9 від 21.03.2024, щодо померлої ОСОБА_3 ;

- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №9, щодо змін відомостей про померлого: ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_2 ;

- ухвала Святошинського районного суду міста Києві від 09.04.2024 у справі №759/2845/24, щодо виправлення описки у прізвищі особи, відносно якої встановлено факт смерті.

Отже, позивач має право на отримання допомоги на поховання його матері ОСОБА_2 , що свідчить про порушення відповідачем принципу справедливості, добросовісності, розумності під час вирішення питання про виплати допомоги на поховання та про протиправність рішення про відмову у виплаті такої допомоги.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Заорізькій області про відмову у виплаті допомоги на поховання на померлої ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити допомогу на поховання його померлої матері , суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Отже, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої матері ОСОБА_2 .

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своєї відмови у виплаті допомоги на поховання.

Вимогами ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 242-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у виплаті допомоги на поховання після смерті ОСОБА_2 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) оформити та виплатити допомогу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на поховання після смерті ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.