Справа № 400/3621/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3621/24

Головуючий І інстанції: Лісовська Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 11.06.2024р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно не нарахування та не виплату йому передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023р. по 31.12.2023р.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.06.2023р. по 31.12.2023р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та за спірні періоди здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Відтак, позивач вважає, що має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року (ухвалене в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 20.06.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.06.2024р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15.07.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

24.09.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - солдата ОСОБА_1 відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2021р. №75, було призначено гранатометником 1 спеціального відділення 1 спеціального взводу 5 спеціальної роти НОМЕР_2 спеціального батальйону.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024р. №6612, сума нарахованої позивачу додаткової винагороди становить: червень 2023р. - 30000 грн., липень 2023р. - 30000 грн., серпень 2023р. - 0,00 грн., вересень 2023р. - 0,00 грн., жовтень 2023р. - 14703,23 грн., листопад 2023р. - 6000,00 грн., грудень 2023р. - 18000 грн.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.07.2023р. №1297 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за червень 2023р.», наказано виплатити особовому складу військової частини, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.06.2023р. по 30.06.2023р. у відповідності до Додатку 1 цього наказу, а саме позивачу за періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 01.06.2023р. по 30.06.2023р., підстава - рапорт командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 №16133 від 03.07.2023р.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2023 №1954 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2023р.» наказано, зокрема:

- виплатити військовослужбовцям строкової військової служби додаткову винагороду в розмірі 6000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.07.2023р. по 31.07.2023р. у відповідності до Додатку 570 цього наказу, а саме позивачу за періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 01.07.2023р. по 31.07.2023р., підстава - рапорт командира 1 МБ Військової частини НОМЕР_1 №22626 від 15.08.2023р., а також БР УСіЗОК від 07.12.2022р №1/2595т/сд;

- виплатити військовослужбовцям строкової військової служби додаткову винагороду в розмірі 6000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.09.2023р. по 30.09.2023р. у відповідності до Додатку 479 цього наказу, а саме позивачу за періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 01.09.2023р. по 30.09.2023р., підстава - рапорт командира 1 МБ Військової частини НОМЕР_1 №30138 від 07.10.2023р., а також БР УСіЗОК від 07.12.2022р №1/2595т/сд.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.11.2023р. №2162 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за жовтень 2023р.», наказано виплатити особовому складу військової частини, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 6000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.10.2023р. по 31.10.2023р. відповідно до Додатку 310 цього наказу, а саме позивачу за періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 01.10.2023р. по 31.10.2023р., підстава - рапорт командира 1 МБ Військової частини НОМЕР_1 №34805 від 31.11.2023р., а також БР УСіЗОК від 07.12.2022р №1/2595т/сд.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.12.2023р. №2368 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за листопад 2023р.» наказано, зокрема:

- виплатити військовослужбовцям строкової військової служби додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.11.2023р. по 15.11.2023р. у відповідності до Додатку 14 цього наказу, а саме позивачу за періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 01.11.2023р. по 15.11.2023р., підстава - рапорт командира 1 МБ Військової частини НОМЕР_1 №38673 від 09.12.2023р., а також БР УСіЗОК від 07.12.2022р. №1/2595т/сд;

- виплатити особовому складу військової частини, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 6000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 16.11.2023р. по 30.11.2023р. у відповідності до Додатку 46 цього наказу, а саме позивачу за періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 16.11.2023р. по 30.11.2023р., підстава - рапорт командира 1 МБ Військової частини НОМЕР_1 №38673 від 09.12.2023р., наказ Міністра оборони України від 07.06.2018р. №260.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.01.2024р. №146 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за грудень 2023р.» наказано, зокрема:

- виплатити особовому складу військової частини, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 6000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за 01.12.2023р. у відповідності до Додатку 712 цього наказу, а саме позивачу за періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) за 01.12.2023р., підстава - рапорт командира 1 МБ Військової частини НОМЕР_1 №599 від 08.01.2024р., наказ Міністра оборони України від 07.06.2018р. №260.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непроведення виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, як наслідок, відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022р., строк дії якого неодноразово продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022р. ухвалена постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану:

- військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Згідно з п.1-2 Постанови №168, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (затв. наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197).

За положенням п.2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно з п.3 розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п.17 розділу І Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у Порядку №260 врегульовані розділом XXXIV.

У силу п.2 розділу XXXIV цього Порядку, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168 виплачується в таких розмірах:

30000 грн. - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Як обумовлено п.4 розділу XXXIV Порядку №260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно з п.10 розділу XXXIV Порядку №260, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до абз.27 п.2 розділу XXXIV Порядку №260, додаткова винагорода виплачується, зокрема, також в розмірі 6000 грн. - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

Положення абз.27 п.2 розділу XXXIV Порядку №260 застосовуються з 01.06.2023р. (тобто мають зворотну дію в часі) згідно з п.4 наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023р. №566.

Отже, після набрання чинності відповідними змінами, в жовтні 2023р. військовослужбовці строкової служби почали отримувати додаткову винагороду розміром 6000 грн., зокрема, за минулі місяці (з червня 2023р.) незалежно від включення до бойових наказів (розпоряджень).

Колегія суддів зазначає, що для виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн. повинна бути підстава: виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), відповідний рапорт безпосереднього командира і наказ командира військової частини, де зазначено коли (період) та відповідно до яких бойових наказів (розпоряджень) військовослужбовець виконував завдання та має право на отримання додаткової винагороди.

Посилання апелянта на виконання позивачем у вказаний період бойових (спеціальних) завдань жодними належними і допустимими доказами, перелік яких визначений п.4 розділу XXXIV Порядку №260, не підтверджено. Посилання апелянта на можливість підтвердження зазначених обставин показами свідків колегія суддів оцінює критично, оскільки згідно ч.2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що відповідач заперечує факт виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у відповідні періоди, колегія суддів звертає увагу на те, що гарантованому у ч.2 ст.77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якими, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У той же час, відповідачем було надано довідки про грошове забезпечення позивача (ідентичні за змістом) від 05.04.2024р. №6612 і від 09.05.2024р. №9415, з яких чітко вбачається, що у червні та липні 2023р. позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. у серпні, вересні та жовтні 2023р. виплачено по 6000 грн. додаткової винагороди щомісяця, але фактично ця додаткова винагорода виплачена в жовтні 2023р. У листопаді та грудні 2023р. також виплачено по 6000 грн. додаткової винагороди.

Дані щодо нарахування Військовою частиною додаткової винагороди у спірному періоді також підтверджуються наданою позивачем випискою АТ КБ Приватбанк по його рахунку.

При цьому, за період не включення ОСОБА_1 до бойових розпоряджень та, відповідно, не залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань в останнього не виникло права на отримання даного виду додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, чим спростовуються доводи апелянта.

Суд враховує, що фактичні виплати додаткової винагороди, які можна побачити як у виписці по рахунку, наданій позивачем, так і в довідці про грошове забезпечення, здійснюються відповідачем за минулий місяць на підставі наказів про виплату, що формуються за результатами опрацювання рапортів командирів відповідних підрозділів, як це визначено Порядком №260. Зокрема, в довідці відповідача про грошове забезпечення позивача наводяться саме суми виплати у відповідному місяці за минулий. Тобто, наприклад, виплата спірної додаткової винагороди за листопад 2023р. здійснювалася в грудні 2023 того ж року за результатами опрацювання рапорту командира 1 механізованого батальйону відповідача від 09.12.2023р.

Натомість, позивач зазначає, що відповідачем додаткова винагорода у розмірі до 30000 грн. не нараховувалася взагалі у спірний період, що суперечить фактичним обставинам та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій Військової частини НОМЕР_1 та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, одночасно також слід звернути увагу й на те, що аналогічна правова позиція з цих спірних питань була викладена П`ятим апеляційним адміністративним судому у постановах від 13.08.2024р. у справі №420/11689/24, від 20.08.2024р. у справі №420/11718/24, від 03.10.2024р. у справі №420/12530/24, від 29.10.2024р. у справі №420/12528/24 та інших, яка, з огляду на подібність правовідносин, що склалися між сторонами, також враховується судом апеляційної інстанції під час вирішення даної справи.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 08.05.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко