Справа № 420/36021/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити пенсії дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) № 10-ос від 11.01.2024 року, в частині встановлення головному спеціалісту відділу інструментально-лабораторного контролю державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) розміру надбавки за вислугу років державної служби на 2024 рік, а саме у період з 01 січня 2024 року по 03 жовтня 2024 року на рівні 30% місячного посадового окладу;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років державної служби з 01.01.2024 року по 03.10.2024 року відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме: на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, стаж державної служби якого становить понад 25 років, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно наказу № 216-ос від 25.06.2024р.;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити ОСОБА_1 перерахунок середньої заробітної плати та виплату різниці вихідної допомоги при звільненні, у розмірі двох середньомісячних заробітних плат на підставі наказу від 01.10.2024 р. № 391-ос з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) надати оновлені розрахункові листи про суми, донараховані та які мають бути виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач працював на посаді головного спеціаліста відділу інструментально-лабораторного контролю державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) та станом на 01.01.2024р. мав стаж державної служби понад 29 років. З наказу Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) за №10- ос від 11.01.2024 року йому стало відомо, що його надбавка за вислугу років з 01.01.2024 року складає 30% від посадового окладу, що була встановлена з 01.01.2024р. відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ, абзацом 2 п. 12 розділу «Прикінцеві положення» якого визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. При цьому, відповідачем не враховані положення ч. 1 ст. 52 Закону «Про державну службу» про те, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, що є грубим порушенням з боку відповідача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити пенсії дії, залишений без руху, у зв`язку із пропущенням строку звернення до суду.

30.12.2024р. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач - Державна екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. № ЕС/1625/25 від 07.01.2025 р.), зазначаючи, у тому числі, про відсутність порушеного права та передбачених законом підстав для звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 22.12.2020 року працював в Державній екологічній інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) на різних посадах. Зокрема, з 13.07.2021 року по 03.10.2024 року позивач працював на посаді головного спеціаліста відділу інструментально-лабораторного контролю державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області).

Згідно з наказу Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) за № 10- ос від 11.01.2024 року станом на 01.01.2024 року надбавка за вислугу років позивача з 01.01.2024 року була встановлена у розмірі 30% від посадового окладу.

Стаж державної служби позивача станом на 01.01.2024р. становить 29 років 0 місяців 26 днів.

03.09.2024р. відповідачем у відповідь на запит позивача на електрону адресу останнього були направлені розрахункові листи, зі змісту яких позивачустало відомо про зміну в оплаті праці з 01.01.2024 року.

03.10.2024 року наказом відповідача за № 391-ос від 01.10.2024 року, ОСОБА_1 був звільнений, відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Згідно довідки від 03.10.2024 року за вих. № 4280/11-24/06/2-34, станом на 03.10.2024р. стаж державної служби позивача складав на дату звільнення 29 років 09 місяців 28 днів.

Відповідно до довідки від 03.10.2024 року за вих. № 4280/11-24/06/2-34 надбавка за вислугу років позивача з 01.01.2024 року складала 30% від посадового окладу.

11.10.2024 року позивач звернувся до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) з заявою про надання відповідних роз`яснень з питання про наявність правових підстав для зменшення надбавки за вислугу років на державній службі з 50% до 30%.

17.10.2024р. у листі-відповіді за № 4541/10-11/06/2-34 Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) було повідомлено позивача про наявність прийнятого наказу від 11.01.2024 р. року № 10-ос, у п.71 таблиці, що містилась у вказаному наказі від 11.01.2024р. разом із зазначенням даних позивача, було встановлено щомісячну доплату за вислугу років від посадового окладу відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби на основі класифікації посад у 2024 році у розмірі 30%.

З вищезазначеним наказом позивач не був ознайомлений та про його прийняття не був повідомлений.

Не погодившись із вищезазначеним наказом та зважаючи на те, що внаслідок його видання порушено право на належний рівень оплати праці державних службовців, гарантовані статтями 50 та 52 Закону України «Про державну службу», позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України «Про державну службу» та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про державну службу» визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Згідно з ст. ст. 46, 50 Закону України «Про державну службу», стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки та передбачено, що заробітна плата державного службовця складається з:

- посадового окладу; - надбавки за вислугу років; - надбавки за ранг державного службовця;

- виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця;

- виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою;

- премії (у разі встановлення).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону «Про державну службу» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Однак, Верховною Радою України 9 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік», пунктом 12 розділу «Прикінцеві положення» якого визначено, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» запроваджено норму, яка суперечить нормі ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме зменшує максимальну межу розміру надбавки а вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшує розмір самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби.

Вирішуючи спір, суд враховує, що неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права.

Для безумовного дотримання конституційних імперативних норм щодо обов`язку кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України (ст. 68 Основного Закону України) надважливо, щоб система законодавства відповідала усім критеріям «якості закону», зокрема, правове регулювання було чітким та послідовним, не допускало неоднозначного тлумачення правових норм, а також існування суперечливих або конфліктуючих між собою положень.

Логіка полягає у тому, що якщо норми, які регулюють співіснування людей, мають забезпечувати чіткі орієнтири правомірності поведінки і правовий порядок, то вони не повинні суперечити одна одній, мають взаємно узгоджуватись; позначаючи сукупність узгоджених між собою елементів як «систему»; норми права повинні створювати здатний належним чином функціонувати порядок людського співіснування.

Водночас, відходження від цього критерію призводить до виникнення колізій у законодавстві, що зумовлює настання негативних наслідків, зокрема, появу значної кількості юридичних спорів; перешкоду для формування єдиної та сталої судової практики; необхідність відступу від раніше сформульованих правових висновків Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду; врешті це стає однією з вагомих причин зниження довіри до суб`єктів владних повноважень, судів та держави в цілому.

Крім того, поява колізій у законодавстві створює для особи ситуацію правової невизначеності, при якій виникають справедливі запитання: чи потрібно знати і дотримуватися всіх (без винятку) законів; якщо знати і дотримуватися одного чинного закону або норми закону, чи це означає презумпцію правомірності поведінки особи та неможливість її притягнення до відповідальності або настання інших негативних наслідків.

Вирішення колізій у законодавстві, якщо суб`єкти нормотворення тривалий час не вживають заходів для їх усунення, стає завданням суду. Виконання цього завдання вимагає від суду:

1) встановлення факту існування правової колізії (ситуація, за якої два або більше нормативних акти або норми одного акта регулюють по різному одні і ті ж суспільно-управлінські відносини) та

2) надання пріоритету одному із нормативних актів або норм одного акта.

Загальні підходи до вирішення колізій у законодавстві визначені у положеннях Конституції України, зокрема:

1) Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії (ч. ч. 1-3 ст. 8);

2) чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ВРУ), є частиною національного законодавства України; укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України (ст. 9);

3) закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У свою чергу Кодекс адміністративного судочинства України містить такі норми, які визначають підходи до вирішення колізій у законодавстві:

1) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) (ч. ч. 1-2 ст. 6);

2) у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана ВРУ, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України та ін.

Тлумачення норм судами є квазірегулюванням, яке виступає додатковим інструментом зміцнення верховенства права в Україні. Особливо помічним цей інструмент є тоді, коли, зокрема, існує необхідність у подоланні колізій та заповнення правовим регулюванням прогалин в законодавстві; квазірегулювання сприяє розвитку доктрини права та є індикатором для законодавця, що ті чи ті відносини повинні бути врегульовані, що суспільні відносини змінилися, ускладнилися і потребують нагального законодавчого регулювання і що законодавець вже запізнюється у їх унормуванні

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом

За умов спірних правовідносин, спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про державну службу», а не закон про затвердження бюджету України на відповідний рік.

У рішенні від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 Конституційний Суд України в вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Виходячи з того, що предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, що обумовлено положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України в Рішенні від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У свою чергу, роз`яснення НАДС, інших міністерств та центральних органів виконавчої влади щодо розрахунку заробітної плати мають лише інформаційний характер і не встановлюють правових норм, а тому не можуть покладатися в основу видання наказів щодо встановлення складових заробітної плати державних службовців.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З огляду на вищевикладене, в спірних правовідносинах до застосування підлягає норма спеціального нормативно-правового акту, а саме ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а не п. 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким звужується обсяг прав та гарантій державних службовців, визначених чинним законодавством, а відтак спірний наказ суд визнає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд вважає належним та достатнім способом захисту порушеного права у даній справі є покладання обов`язку на відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2024 надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимог про зобов`язання Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити ОСОБА_1 перерахунок середньої заробітної плати та виплату різниці вихідної допомоги при звільненні, у розмірі двох середньомісячних заробітних плат на підставі наказу від 01.10.2024 р. № 391-ос з урахуванням раніше виплачених сум, судом зазначається наступне.

03.10.2024 року позивач був звільнений згідно наказу відповідача № 391-ос від 01.10.2024 року відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до вимог вказаного наказу та вимог ч.4 ст.87 Закону України «Про державну службу» при звільнені відповідач має сплатити вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2023 р. № 957 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 і від 8 серпня 2016 р. № 500» внесено зміни до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.

За оновленими правилами середній заробіток для надання матеріальної (грошової) допомоги здійснюється виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання матеріальної (грошової) допомоги. Коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для надання вихідної допомоги при звільненні, при обчисленні середнього заробітку для надання її розрахунковим періодом будуть попередні 12 календарних місяців.

Таким чином, вихідна допомога при звільненні, на підставі наказу № 391-ос від 01.10.2024 року, яка складається з двох середньомісячних заробітних плат, має бути перерахована на підставі основних вимог в цій справі та сплачена як перерахована різниця двох середньомісячних заробітних плат з боку відповідача, з урахуванням раніше виплачених сум.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) надати ОСОБА_1 оновлені розрахункові листи про суми, донараховані та які мають бути виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) з урахуванням раніше виплачених сум, зазначена вимога підлягає задоволенню, оскільки є похідною від заявлених основних щодо здійснення позивачеві відповідних перерахунків та надбавок.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити пенсії дії, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.

Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, суд вирішує питання про встановлення судового контролю з метою надання учасникам справи додаткових гарантій виконання судового рішення.

Відповідно ч.2 ст.119 КАС України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Відтак, суд вважає за необхідне вжити заходи судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати в 30 денний строк з дня набрання законної сили рішенням за результатами розгляду даної адміністративної справи, звіт про виконання рішення по справі № 420/36021/24 до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити пенсії дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) № 10-ос від 11.01.2024 року у частині встановлення головному спеціалісту відділу інструментально-лабораторного контролю державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) ОСОБА_1 розміру надбавки за вислугу років державної служби на 2024 рік, а саме у період з 01 січня 2024 року по 03 жовтня 2024 року на рівні 30% місячного посадового окладу.

3. Зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державної служби з 01.01.2024 року по 03.10.2024 року відповідно до частини першої статті 52 Закону України Про державну службу, а саме: на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, стаж державної служби якого становить понад 25 років, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно наказу № 216-ос від 25.06.2024р.

5. Зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) здійснити ОСОБА_1 перерахунок середньої заробітної плати та виплату різниці вихідної допомоги при звільненні, у розмірі двох середньомісячних заробітних плат на підставі наказу від 01.10.2024 р. № 391-ос з урахуванням раніше виплачених сум.

6. Зобов`язати Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) надати ОСОБА_1 оновлені розрахункові листи про суми, донараховані та які мають бути виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) з урахуванням раніше виплачених сум.

7. Встановити Державній екологічній інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) 30 - денний строк для подання звіту про виконання рішення суду з дня набрання законної сили судовим рішенням суду у справі № 420/36021/24.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 09.05.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю. В. у відпустці, у період з 08.01.2025 р. по 24.01.2025 р., з 14.04.2025 року по 18.04.2025 року, а також на лікарняному з 03.02.2025 р. по 21.02.2025 р., та з 26.02.2025 р. по 07.03.2025р., включно.

Суддя Харченко Ю.В.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити пенсії дії - задовольнити.