Справа № 520/6333/25
Суддя: Маркосян М. В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Маркосян М. В.
Справа № 520/6333/25
Провадження № 2-а/644/138/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2025 року.

Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Маркосян М.В.,

за участю секретаря судових засідань Лєпілової В.В.,

розглянувши в м. Харкові у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, визнати застосовану процедуру розгляду справи такою, що не відповідає діючому законодавству.,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з Харківського окружного адміністративного суду за підсудністю надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.03.2025 №565-1П за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 гривень.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення від 08.03.2025 №565-1П за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 гривень; визнати застосовану відповідачем щодо ОСОБА_1 процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП такою, яка не відповідає чинному законодавству.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 КУпАП відносно позивача не відповідає основним принципам адміністративної процедури, зазначеним у ст. 4 Закону, зокрема, на думку позивача, відповідачем повністю проігноровано принцип верховенства права, а саме в адміністративному акті - постанові зазначені неправдиві відомості стосовно дослідження відповідачем обтяжуючих або пом`якшуючих обставин проступку відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, адже відповідач маючи в своєму розпорядженні діючий канал телефонної комунікації з позивачем не вчинив жодної дії стосовно отримання інформації про наявність або відсутність обтяжуючих або пом`якшувальних обставин справи, при цьому вніс неправдиві відомості до адміністративного акту. Також, зазначає, що відповідачем порушено процедуру початку адміністративного провадження та самого розгляду справи в частині неповідомлення позивача за наявності діючих та відомих відповідачу каналів комунікації про дату, час, місце розгляду справи, у зв`язку з чим позивача повністю позбавлено права брати участь у розгляді справи, надавати пояснення, доводи та документи, що свідчать про наявність пом`якшувальних обставин, а саме: тимчасової раптової зміни місця проживання через перебування дружини з 2 групою інвалідності на постійному лікуванні у стаціонарі, а потім - реабілітації у м.Чернівці та необхідністю догляду за двома неповнолітніми дітьми 2012 та 2016 року народження (документи, що підтверджують викладені факти додаються).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у спрощеному позовному провадженні.

01.05.2025 через підсистему «Електронний суд» на адресу до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Зазначає, що згідно з Додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 встановлені ПРАВИЛА військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відповідно до пункту 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів. Також, обов`язок громадянина з`явитись за повісткою (викликом) визначений у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 14.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який перебуває на обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_4 , засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» була направлена повістка №1958388 (сформована автоматично за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів) за задекларованим місцем проживання, а саме АДРЕСА_1 . 27.01.2025 вищезазначена повістка № 1958388 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою.

Таким чином, на думку відповідача, ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на 24.01.2025 о 14:00 годині для уточнення даних, однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також, разом із відзивом відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

В судове засідання з`явився позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутність.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи у порядку, передбаченому ст.268 КАС України.

У відповідності до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання. У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України в зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

На підставі протоколу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.02.2025 №836 стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 була складена Постанова №565-1П від 08.03.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з Постановою до ІНФОРМАЦІЯ_5 №565-1П від 08.03.2025 ОСОБА_1 був визнаний винним у порушенні ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» оскільки не з`явився по повістці №1958388, за якою йому було повідомлено про необхідність з`явитись 24.01.2025 о 14:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних.

В матеріалах справи міститься копія поштового конверту, яким, як зазначає відповідач, направлялась повістка №1958388, копія повістки, копія опису вкладення до поштового відправлення, копія довідки Укрпошти про причини повернення повістки, в якій зазначено, що повістка повертається в зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Позивачем не заперечуються обставини неявки за повісткою, постанова №565-1П оскаржується з мотивів невідповідності процедури притягнення його до адміністративної відповідальності нормам діючого законодавства.

Судом, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, зазначеним в п.4 ч.3 ст.2 КАС України, встановлено, що 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 "Про часткову мобілізацію" в Україні діє особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

У зв`язку із цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено проведення загальної мобілізації (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 3 ст.210-1КУпАП передбачена відповідальність саме за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Положеннями ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з матеріалів справи та враховуючи викладене встановлено, що позивач є військовозобов`язаним.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково в період після закінчення воєнних дій.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Також, згідно з ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

Отже, з одного боку законодавець встановив обов`язок військовозобов`язаного з`явитись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з іншого боку територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має право викликати громадянина повісткою з певною метою, встановленою ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Серед переліку підстав виклику за повісткою згідно з ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відсутня така підстава, як «уточнення даних».

Щодо уточнення даних, у ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначено, що «інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.».

Отже, як зазначає суд, виклик для уточнення даних можливий, згідно з ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у випадку неуточнення військовозобов`язаним своїх облікових даних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Відповідачем не зазначено, та не надано відповідних доказів, що ним оновлювались свої військово-облікові дані у встановлений законодавством строк, відповідач у відзиві зазначив, що ОСОБА_1 не надав ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Харкові свої дані щодо наявності права на відстрочку, отже по суті, ОСОБА_1 на виконання вимог чинного законодавства вчасно не оновив свої військово-облікові дані. Як зазначено у позові, позивач 13.03.2025 засобами поштового зв`язку за попередньою телефонною комунікацією з представником відповідача, на адресу його тимчасового перебування надійшла постанова за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 гривень через те, що 28.02.2025 року о 23год. 25хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , було встановлено факт порушення ним законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію. Як зазначив відповідач на момент формування повістки, ІНФОРМАЦІЯ_4 не володів щодо ОСОБА_1 відомостями про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. В зв`язку з чим виникла необхідність для виклику позивача для уточнення даних. Зазначені обставини не спростовані позивачем, даних щодо внесення певної інформації, наприклад до застосунку Резерв+ або Оберіг суду не надано, тож суд вважає, що у відповідача були підстави для виклику позивача для уточнення та звірки даних, оскільки позивачем ці дані в добровільному порядку уточнені не були, станом на момент відправлення повістки та дату, на яку відповідачем було здійснено виклик.

14.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» була направлена повістка №1958388 (сформована автоматично за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів) за його задекларованим місцем проживання. Ця ж адреса зазначена і самим позивачем у позовній заяві, як його зареєстроване місце проживання.

Відповідно до п.4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 передбачена процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі, коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Пунктом 41 зазначеного порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Згідно довідки про причини повернення з відбитком печатки Укрпошти на якій зазначено, що вищезазначена повістка №1958388 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою. Таким чином, законодавством презюмується, що незалежно від формального вручення або невручення повістки, ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на дату, яка зазначена в повістці, оскільки наявні докази направлення повістки за адресою зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного.

Стосовно пояснень відповідача про те, що при складанні протоколу ІНФОРМАЦІЯ_8 від 28.02.2025, а в подальшому і при складанні постанови відповідачем були допущені порушення, які є суттєвими та тягнуть неможливість притягнення позивача до відповідальності, суд зазначає таке.

Закон України «Про адміністративну процедуру» на який посилається позивач, регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина. Відповідно до статті 1 зазначеного закону цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів. Згідно зі статтею 4 зазначеного закону, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Незважаючи на те, що загальні принципи, притаманні здійсненню адміністративних процедур, як то принцип верховенства права, застосовуються і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, формальний та процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення викладено в Кодексі України про адміністративні правопорушення, який є спеціальним нормативним актом для розгляду таких справ.

Відповідно до статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно до статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення саме постанова є тим документом, який засвідчує юридичний факт притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення. У постанові №565-1П від 08.03.2025 обставини вчинення адміністративного правопорушення зазначені повно, постанова винесена уповноваженою особою, містить вірну кваліфікацію правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово визначав поняття "легітимної мети" у контексті обмеження прав людини. Згідно з Європейською конвенцією з прав людини (ЄКПЛ), держави можуть обмежувати певні права та свободи, але лише за наявності законної підстави, необхідності в демократичному суспільстві та відповідності легітимній меті.

З урахуванням доказів, які надані у матеріали справи, пояснень позивача, відповідач, здійснюючи виклик позивача за повісткою повинен і діяв у відповідності до порядку, визначеного Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а позивач натомість в порушення ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не уточнив протягом 60 днів свої облікові дані, що зумовило необхідність його виклику до ТЦК, і в свою чергу позивач порушив ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» оскільки 24.01.2025 не з`явився до відповідача по повістці, про причини неявки не повідомив.

Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову №565-1П від 08.03.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також, ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими, в той час як відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. Отже, в задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення №565-1П від 08.03.2025 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 12.05.2025.

Суддя Марина МАРКОСЯН