Справа № 340/808/25
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/808/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_1 доВійськової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ухилення від розгляду рапорту та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 26 840 грн. одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту;

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 №35 в частині визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 ;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 153 351 грн. недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ухилення від розгляду рапорту та виплати ОСОБА_1 компенсації вартості недоотриманого речового майна згідно постанови КМУ від 16.03.2016 №178;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок вартості неотриманого ОСОБА_1 речового майна та виплатити грошову компенсацію відповідно до постанови КМУ від 16.03.2016 №178.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.11.2023 між ним та командувачем військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено контракт про проходження військової служби на посаді офіцера штабу батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 22.12.2024 (через 1 рік та 1 місяць після укладення першого контракту) позивач звернувся до командира військової частини через застосунок Армія+ (ID рапорта р176413, дата реєстрації в СЕДО 23.12.2024, №17681/р) з рапортом про надання дозволу на нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, в розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленому Законом на 01 січня 2023, відповідно до наказу МОУ від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Разом з тим вказаний рапорт командиром розглянуто не було та відхилено системою з формулюванням Вийшли терміни опрацювання. 30.12.2024 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі висновку ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 25.12.2024 № 2087 (свідоцтво про хворобу) про непридатність до військової служби. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 №35 виключено зі списків військової частини на підставі наказу військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) від 25.01.2025 № 22 про звільнення з військової служби за станом здоров`я. Крім того, вказує, що рапортом від 30.12.2024 позивач просив виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням вислуги років у ЗСУ та виплатити компенсацію вартості недоотриманого речового майна. Проте, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 №35 його прохання було проігноровано, компенсацію вартості недоотриманого речового майна не нараховано, а виплату одноразової грошової допомоги при звільненні нараховано лише за 2 роки служби при вислузі років у ЗСУ 13 років та 30 днів. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.24-25). Цією ж ухвалою у відповідача витребувано докази.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву у якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, укладеним особою строком не меншим, ніж зазначено в п.1 розділу ХХІІ Порядку №260, та за відсутності підстав для відмови у її виплаті, визначених п.4 розділу ХХІІ Порядку № 260. Контракт, укладений ОСОБА_1 на строк до оголошення демобілізації, що суперечить нормам, визначеним пунктом першим розділу ХХІІ Порядку №260. Військовослужбовцям, які звільняються з військової служби відповідно до підпункту б пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення здійснюється відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. За п.2 статті 15 Закону №2011-XII у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. Відповідно до ст. 17 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, зокрема, час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро України на посадах начальницького складу. Таким чином, даною статтею визначено виключно врахування даної служби при призначенні пенсії, а не поширення на неї вимог Порядку № 260, законодавцем не прирівняно терміни вислуга та служба. Також зазначає, що позивачем до військової частини не подавався рапорт від 30.12.2024 року в якому позивач просив: звільнити його за станом здоров`я, виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, компенсацію за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік та грошову допомогу на оздоровлення, грошову компенсацію вартості недоотриманого речового майна. Натомість, рапорт про звільнення з військової служби від позивача надійшов 28.12.2024 року засобами електронного зв`язку "СЕДО" через військову частину НОМЕР_2 . Отже, вимоги викладені в адміністративному позові є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству (а.с.29-32).

Позивачем до суду подано відповідь на відзив у якій зазначено, що у відзиві наведені неправдиві факти, зокрема щодо відсутності рапорту про звільнення зі служби, який би містив вимоги про виплату компенсацій та одноразових виплат. Стверджує, що на момент звільнення з військової служби та розірвання контракту термін його дії фактичної склав понад 1 рік та 2 місяці, отже вважає, що твердження відповідача, що контракт від 15.11.2023 між позивачем та командувачем військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено на строк менше одного року є хибним. Також зазначає, що 29.12.2024 він прибув до місця тимчасового зосередження підрозділу в АДРЕСА_2 (штаб батальйону), де в присутності командира батальйону та начальника штабу батальйону склав рапорт про звільнення. Вказаний рапорт позивач надіслав для перевірки та друку начальнику штабу батальйону, який роздрукував його та передав на підпис. До вказаного рапорту позивачем долучено примірник (оригінал) свідоцтва про хворобу. В подальшому 31.12.2024 в телефонній розмові ОСОБА_2 повідомив, що 30.12.2024 рапорт з додатками ним особисто передано в службу діловодства та зареєстровано. Крім того, вказує, що при звільненні зі служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 №35 йому нараховано та виплачено: одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби (виплачується виключно на підставі рапорту військовослужбовця); грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки (виплачується виключно на підставі рапорту військовослужбовця); грошову компенсацію за невикористану частину додаткової соціальної відпустки (виплачується виключно на підставі рапорту військовослужбовця); матеріальну допомогу на оздоровлення за 2025 рік (виплачується виключно на підставі рапорту військовослужбовця). Таким чином, вказує, що єдиною правовою підставою для цього міг стати рапорт від 30.12.2024, існування якого заперечує відповідач (а.с.41-42).

Ухвалою судді від 30.04.2025 року у позивача та відповідача витребувано додаткові пояснення та докази (а.с.48-49).

05.05.2025 року від позивача та представника відповідача надійшли додаткові пояснення (а.с.54, 56-57).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 30.08.2023 №275-РС ОСОБА_1 призначено на посаду водія - заправника 1 автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та з 09.09.2023 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення (а.с.34).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2023 року №276, солдата військової служби за призовом під час мобілізації позивача, водія - заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення призначено на посаду водія електрика радіостанції батальйону матеріально технічного забезпечення (а.с.34).

15.11.2023 між ОСОБА_1 та командувачем військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу (а.с.12-13). Термін дії вказаного контракту визначено на строк до оголошення демобілізації.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2023 року №334 позивача, з яким укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком до оголошення демобілізації, наказом командира військової частини НОМЕР_3 призначеного на посаду офіцера батальйону матеріально технічного забезпечення, присвоєно первинне військове звання офіцерського складу "молодший лейтенант" (а.с.34зв.).

ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт від 22.12.2024 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із укладенням першого контракту 15.11.2023 року. Вказаний рапорт зареєстровано військовою частиною НОМЕР_1 23.12.2024 року (а.с.58).

Згідно пояснень представника відповідача та скріншоту з системи "Армія +", рапорт позивача від 22.12.2024 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із укладенням першого контракту 15.11.2023 року розглянутий та незадоволений. Даний рапорт рахується як такий, що відхилений та як такий, стосовно якого вийшли терміни опрацювання (а.с.16, 56 зворот).

Також, ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт від 26.12.2024 року щодо звільнення з військової служби на підставі висновку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 про непридатність до військової служби (а.с.39, 45, 61).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.02.2025 року №35 лейтенанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , офіцера штабу батальйону матеріального забезпечення, звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від "25" січня 2025 року №22, у відставку за підпунктом "б'" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово - лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважається, що справи та посаду здав, направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Кіровоградської області. З "04" лютого 2025 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, знятий з котлового забезпечення з "05" лютою 2025 року (а.с.11).

У наказі від 04.02.2025 року №35, зокрема зазначено, що вислуга позивача у Збройних Силах України, на день виключення зі списків особового складу частини, становить:

у календарному обчисленні - 13 років, 00 місяців, 30 днів;

у пільговому обчисленні - 00 років, 00 місяців, 00 днів;

у загальному обчисленні - 13 років, 00 місяців, 30 днів.

У наказі від 04.02.2025 року №35 також вказано:

Виплатити щомісячну премію у розмірі 443% від посадового окладу відповідно постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року та згідно окремого доручення Міністра Оборони України від 09.01.2025 №156/уд, за періоди з "01" по "31" січня 2025 року та з "01" по 04" лютого 2025.

Виплатити надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 65% від посадового окладу, військового звання та надбавку за вислугу років, відповідно постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року та згідно окремого доручення Міністра Оборони України від 09.01.2025 №156/уд, за періоди з "0Г по "31м січня 2025 року та з "01" по "04" лютого 2025.

Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно пункту 1 розділу XXXII "Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, за 2 (два) роки.

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася. Виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік в кількості 26 (двадцять шість) діб.

Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалася. Виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік в кількості 35 (тридцять п`ять) діб.

Щорічна основна відпустка за 2024 рік використана в кількості 30 (тридцять) діб. Виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік в кількості 5 (п`ять) діб.

Щорічна основна відпустка за 2025 рік не надавалася. Виплатили грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2025 рік в кількості 35 (тридцять п`ять) діб.

Виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку за 2024, 2025 роки в кількості 28 діб, як учаснику бойових дій, яка передбачена статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік.

Непогоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та компенсації вартості недоотриманого речового майна, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (надалі Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Положеннями розділу XXXI Порядку №260 визначено порядок виплати грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Так, згідно із пунктом 1 вказаного розділу грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується, зокрема військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Також відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби із ним проводиться повний розрахунок та на підставі відповідного наказу військовослужбовцю виплачується грошове забезпечення з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправним наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 року №35 в частині визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються зі служби за станом здоров`я.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться у п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова №393).

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, здійснюється відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 460.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Відповідно до пунктів 1, 7, 8 розділу XXXII Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби набувають військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, у разі звільнення зі служби за станом здоров`я, які мають вислугу 10 років і більше.

Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби на підставі підпункту б пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону Про військовий обов`язок і військову службу, (Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану на підставах: за станом здоров`я).

На момент звільнення позивача його календарна вислуга у Збройних Силах України становила 13 років 00 місяців 30 днів, про що зазначено у самому наказі №35 від 04.02.2025 року (а.с.11). Проте, згідно цього ж наказу, одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення позивач отримав лише за 2 роки.

При цьому, суд зауважує, що у наказах про переведення позивача, призначення на посади вказувалася календарна вислуга років, зокрема у наказі від 06.09.2023 №249 11 років, 07 місяців 28 днів, у наказі від 09.09.2023 №261 11 років 08 місяців 04 дні. (а.с.8, 34).

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що оскільки позивач при звільненні з військової служби мав загальну вислугу років 13 років 00 місяць 30 днів, то він набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто за 13 років, тому спірний наказу в цій частині є протиправним.

Враховуючи, що одноразову грошову допомогу при звільненні позивачу частково нараховано за 2 роки, суд доходить висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із розрахунку 13 років вислуги, з урахуванням виплачених сум.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, суд зазначає наступне.

Розділом XXII Порядку №260 передбачено порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.

Так, одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше; особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами (пункт 1).

Одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам офіцерського складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року (пункт 2).

Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира. При цьому військовослужбовцям, що уклали перший контракт про проходження військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, військових коледжах або навчальних частинах (центрах), одноразова грошова допомога виплачується після закінчення навчання у цих навчальних закладах у військових частинах, до яких їх призначено для подальшого проходження військової служби (пункт 3).

Одноразова грошова допомога не виплачується: особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу; особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу; особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом; у разі продовження військової служби за новим контрактом; у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом; у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах (пункт 4).

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем подавався рапорт від 22.12.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із укладенням першого контракту (а.с.58). Контракт, укладений між позивачем та Міністерством оборони України, в особі командира військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на строк до оголошення демобілізації набрав чинності (а.с.12-13, 58 зворот - 59). Позивач призначений на посаду та вступив до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира (а.с.3зв.).

Також необхідно звернути увагу, що рапорт подано у грудні 2024 року, а укладення контракту та вступ на посаду відбувся у листопаді 2023 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовця після укладення ними першого контракту.

У відзиві представник зазначає, що рапорт про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовця після укладення ними першого контракту розглянутий та не задоволений.

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, з метою впорядкування та належної організації роботи з рапортами військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, наказом Міністерства оборони від 06.08.2024 №531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерстві оборони України (далі - Порядок №531).

Цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту. (п.1 розділ І Порядку №531)

Пунктом 2 розділу І Порядку №532 передбачено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

Рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. (п.1 розділу ІІ Порядку №531).

Розділом III Порядку №531 визначені особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі.

У паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок Рапорт; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів належного розгляду рапорту позивача про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту та не прийнято вмотивованої відмови.

Отже, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту від 22.12.2024 року та прийняти рішення про її призначення, з урахуванням висновків суду.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення позивачу нарахування та виплати компенсації вартості недоотриманого речового майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства оборони України 29 квітня 2016 року № 232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, передбачено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Пунктом 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 /надалі Порядок №178/, визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Пунктом 4 вищезазначеного Порядку визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно із пунктом 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

З вищенаведених законодавчих норм випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення у разі звільнення з військової служби, а не, наприклад, при звільненні з військової служби, дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 не звертався з відповідним рапортом про виплату компенсації за недоотримане речове майно.

Позивачем до справи подано додаткові пояснення у яких зазначено, що 26.12.2024 після проходження ВЛК у ВМКЦ ПР позивачу повідомлено, що обов`язковою передумовою для отримання 3 примірників свідоцтва про хворобу є складання рапорту про звільнення зі служби на бланку наданому установою. Вказаний рапорт за зразком містив лише вимогу про звільнення та не містив додаткових вимог про нарахування та виплату компенсацій та виплат. 27.12.2024 після отримання 3 примірників свідоцтва про хворобу позивач звернувся до начальника штабу батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 надавши останньому копії відповідних документів з використанням месенджера whatsapp. Начальник штабу у відповідь повідомив, що позивач має прибути в розташування частини та скласти рапорт за зразком, розробленим стройовою частиною. 29.12.2024 позивач прибув до місця тимчасового зосередження підрозділу в АДРЕСА_2 (штаб батальйону), де в присутності командира батальйону та начальника штабу батальйону склав рапорт про звільнення. Вказаний рапорт був надісланий для перевірки та друку начальнику штабу батальйону, який роздрукував його на власному принтері та передав позивачу на підпис. В подальшому 31.12.2024 ОСОБА_2 в телефонній розмові повідомив позивача, що 30.12.2024 рапорт з додатками передано в службу діловодства та зареєстровано.

В матеріалах справи міститься рапорт ОСОБА_1 від 30.12.2024 року (а.с.9), згідно якого, позивач просив звільнити його з військової служби та виплатити, зокрема й грошову компенсацію вартості недоотриманого речового майна відповідно до постанови КМУ від 16.03.2023 №178.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що позивачем фактично був поданий рапорт від 30.12.2024 та не розглянутий відповідачем в частині грошової компенсації вартості недоотриманого речового майна.

Враховуючи, що жодного рішення щодо компенсації вартості недоотриманого речового майна відповідачем не прийнято, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути рапорт від 30.12.2024 в частині грошової компенсації вартості недоотриманого речового майна та прийняти рішення з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, дають суду підстави для висновків, які свідчать про бездіяльність відповідача, а тому з огляду на наведені вище норми та обставини справи, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.9,77, 90, 132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 22.12.2024 року про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту від 22.12.2024 року, прийняти рішення про її призначення та виплату.

Визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 №35 в частині визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із розрахунку 13 років вислуги, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо компенсації вартості недоотриманого речового майна.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 30.12.2024 в частині грошової компенсації вартості недоотриманого речового майна та прийняти рішення з урахуванням вимог чинного Законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА