Справа № 500/207/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/207/25

12 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди,-

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просила:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 08.06.2022 року "Про результати службового розслідування про самовільне залишення району виконання бойових завдань";

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №84 від 29.05.2022 року в частині призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення з 26.05.2022 ОСОБА_4 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №69 від 09.03.2023 (описка, наказ від 08.03.2023) в частині виключення солдата ОСОБА_4 з 07.03.2023 зі списків Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням частини;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , належне грошове забезпечення та додаткові грошові винагороди солдата ОСОБА_4 у Військової частини НОМЕР_1 , у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, починаючи з 26.05.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_4 самовільно не залишав військову частину, а зник безвісти під час виконання виконання бойових завдань. ОСОБА_1 , є колишньою дружиною військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 . Від шлюбу у подружжя є діти: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскаржені накази перешкоджають неповнолітнім дітям військовослужбовця на отримання належного грошового забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 08.06.2022 "Про результати службового розслідування про самовільне залишення району виконання бойових завдань" встановлено самовільне залишення району виконання бойових завдань, в тому числі солдатом ОСОБА_4 , у зв`язку із чим відповідно до наказу №84 від 29.05.2022 призупинено виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення з 26.05.2022 та згідно витягу з наказу №69 від 08.03.2023 солдата ОСОБА_4 з 07.03.2023 року виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 .

Проте позивач не погоджується із оскаржуваними наказами та вказує, що висновки про самовільне залишення району виконання бойових завдань ОСОБА_4 є хибними, оскільки ніякої інформації крім його зникнення немає. Крім того позивач вказує, що вищевказані спірні накази позбавляють її подати до Військової частини НОМЕР_1 заяву про прийняття рішення про виплату сім`ї ОСОБА_4 грошового забезпечення, як сім`ї військовослужбовця безвісно відсутнього починаючи з травня 2022 року.

Ухвалою суді від 20.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту її вручення для усунення недоліків шляхом:

- сплати судового збору у розмірі 968,96 грн на належний рахунок та подання до суду належних доказів такої сплати, або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- надання доказів звернення до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення та отримання/неотримання відповіді за результатом її розгляду;

- подання заяви з обґрунтуванням які саме права безпосередньо позивача порушено в межах спірних правовідносин, та/або визначити інший суб`єктний склад позивачів;

- надання повного тексту постанови про закриття кримінального провадження №0000457 від 07.11.2023;

- вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду та/або надати відомості з відповідними доказами на їх підтвердження про дату отримання оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2022 №91 та постанови про закриття кримінального провадження №0000457 від 07.11.2023.

На виконання вимог даної ухвали 22.01.2025 на адресу суду надійшла заява до якої додано:

- квитанція про сплату судового збору від 22.01.2025 на суму 968,96 грн;

- копія повного тексту постанови про закриття кримінального провадження №0000457 від 07.11.2023;

- уточнений адміністративний позову якому визначено інший суб`єктний склад позивачів, а саме ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

- клопотання про поновлення строку, в якому зазначено, що тривалий час позивач не міг отримати інформації щодо підстав позбавлення її грошового забезпечення та додаткової винагороди, що є предметом спору у даній справі. Жодних документів чи наказів чи їх копій позивач не отримувала. Тільки 26.12.2024 року представнику позивача було надіслано лист Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2024 року №1848/12013 із повідомленням про виключення ОСОБА_4 зі списків військової частини НОМЕР_1 на підставі вчинення кримінального порушення, внесеного ЄРДР за №0000457. Разом із вказаним листом було надано витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №69 від 08.03.2023 року.

Ухвалою судді від 29.01.2025 визнано поважними причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду із позовом, в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язано відповідача, у строк для подання відзиву або із відзивом, надати суду належним чином завірені копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 08.06.2022 року; №84 від 29.05.2022; №69 від 08.03.2023; та інші докази, які мають відношення до предмету спору.

10.02.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що відповідно пункту 2 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884, в редакції чинній на момент виникнення оспорюваних правовідносин, під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Зазначає, що у відповідача наявні відомості про самовільне залишення місця проходження служби ОСОБА_4 , що виключає підстави для виплати позивачу грошового забезпечення як представнику неповнолітніх дітей, оскільки зазначена виплата є неправомірною за умови протиправної поведінки військовослужбовця, а саме самовільного залишення частини під час дії правового режиму воєнного стану.

Ухвалою суду від 29.04.2025 продовжено процесуальний строк розгляду справи №500/207/25 поза межами процесуального строку розгляду справи. Також витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 08.06.2022 року; №84 від 29.05.2022; №69 від 08.03.2023; та інші докази, які мають відношення до предмету спору.

06.05.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 , на виконання вимог ухвали від 29.04.2025, надійшло клопотання про долучення доказів.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_4 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 1 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону.

На виконання наказу командира військової частими НОМЕР_1 від 27.05.2022 № 108 "Про призначення службового розслідування" заступником командира протитанкового артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення було проведено службове розслідування з метою встановлення уточнення причин та умов самовільного залишення району виконання бойових завдань військовослужбовцями протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зокрема солдатом ОСОБА_4 , а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною його вчинення.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2022 №84 за фактом самовільного залишення військової частини, солдата ОСОБА_4 знято з котлового та грошового забезпечення. Підстава: довідка-доповідь про факт самовільного залишення частини військовослужбовця від 29.05.2022.

У відповідності до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2022 №91 "Про результати службового розслідування про самовільне залишення району виконання бойових завдань", за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, ст. 12, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виявилось у недодержанні законодавства України, ухиленні від військової служби, самоусуненні від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, військовослужбовцю призваному по мобілізації, номеру обслуги 2-ї протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення "Догана", а також призупинено виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення ними військової частини.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2023 №69, відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пункту 1443 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та пункту 15 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743 солдата ОСОБА_4 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням ним військової частини та внесенням відомостей про вчинення ним кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з 07 березня 2023 року.

Не погоджуючись із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 08.06.2022 року "Про результати службового розслідування про самовільне залишення району виконання бойових завдань", наказом командира військової частини НОМЕР_1 №84 від 29.05.2022 року в частині призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення з 26.05.2022 ОСОБА_4 , наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №69 від 08.03.2023 в частині виключення солдата ОСОБА_4 з 07.03.2023 зі списків Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням частини, вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду із даним позовом в інтересах неповнолітніх дітей військовослужбовця.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" від 24.03.1999 року №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України, (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно із статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Згідно з статтею 45Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з приписами статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі -Порядок №608).

Згідно з абз. 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Як вбачається з пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку № 608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Висновки суду з урахуванням обставин справи та норм законодавства.

На виконання наказу командира військової частими НОМЕР_1 від 27.05.2022 № 108 "Про призначення службового розслідування" заступником командира протитанкового артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення було проведено службове розслідування з метою встановлення уточнення причин та умов самовільного залишення району виконання бойових завдань військовослужбовцями протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зокрема солдатом ОСОБА_4 , а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною його вчинення.

Як слідує із матеріалів справи, в ході службового розслідування встановлено наступне:

25.05.2022 року близько 14 годин 00 хвилин командир протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_5 отримав доповідь від командира 2-ї протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону лейтенанта ОСОБА_6 , про те що 25.05.2022 року близько 12 годин 30 хвилин при перевірці особового складу виявилось відсутність військовослужбовців протитанкового артилерійського дивізіону: - солдата ОСОБА_7 старшого оператор-розвідника 2 протитанкової артилерійської батареї, солдата ОСОБА_8 , номера обслуги 2 протитанкової артилерійської батареї, солдата ОСОБА_4 , номера обслуги 2 протитанкової артилерійської батареї, солдата ОСОБА_9 старшого радіотелефон і ста 2. протитанкової артилерійської батареї.

Близько 07 години 00 хвилин 24.05.2022 солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 солдат ОСОБА_4 , та солдат ОСОБА_9 направились в місто Бахмут, Донецької області на легковому автомобілі ВАЗ-2109, зеленого кольору. При собі мали особисту зброю і засоби захисту, особисті речі не забирали.

25.05.2022 близько 12 години 10 хвилин проводилась перевірка наявності особового складу та боєготовності підрозділу, та виявлено відсутність на місці служби солдата ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_8 солдата ОСОБА_4 , та солдата ОСОБА_9 . Пошукові заходи результатів не дали. З 25.05.2022 року і по теперішній час солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_4 та солдат ОСОБА_9 на зв`язок не виходять. До посадових осіб управління протитанкового артилерійського дивізіону дані військовослужбовці з проханням про поїздку до місто Бахмут, Донецької області не звертались, жодних розпоряджень чи вказівок не отримували.

Таким чином, солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 солдат ОСОБА_4 , та солдат ОСОБА_9 допустили самовільне залишення району виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 та відсутні з 24 травня 2022 року і по теперішній час без поважних причин на службі.

Самовільне залишення району виконання бойових завдань солдатом ОСОБА_7 , солдатом ОСОБА_8 , солдатом ОСОБА_4 , та солдатом ОСОБА_9 , нездійснення доповіді про місце знаходження та перебування під час розшуковик заходів посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , самоусунення від виконання службових обов`язків призвела до настання наслідків у вигляді порушення порядку проходження громадянами України військової служби, а також створено передумови до погіршення боєздатності підрозділу до якого його відряджено для виконання бойових завдань.

Своїми діями солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_4 , та солдат ОСОБА_9 порушили статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті II. 12. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виявилось у недодержанні законодавства України, ухиленні від військової служби, самоусуненні від виконання службових обов`язків.

Причиною допущенного правопорушення солдатом ОСОБА_7 , солдатом ОСОБА_8 , солдатом ОСОБА_4 , та солдатом ОСОБА_9 являється особиста недисциплінованість військовослужбовців. Умовою допущеного правопорушення є слабкість пропускного режиму на блокпостах поблизу м. Лисичанськ, що уможливило самовільне залишення місця служби даних військовослужбовців.

З урахуванням наведеного, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2022 №84 за фактом самовільного залишення військової частини, солдата ОСОБА_4 знято з котлового та грошового забезпечення. Підстава: довідка-доповідь про факт самовільного залишення частини військовослужбовця від 29.05.2022.

У відповідності до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2022 №91 "Про результати службового розслідування про самовільне залишення району виконання бойових завдань", за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, ст. 12, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виявилось у недодержанні законодавства України, ухиленні від військової служби, самоусуненні від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, військовослужбовцю призваному по мобілізації, номеру обслуги 2-ї протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення "Догана", а також призупинено виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення ними військової частини.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2023 №69, відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пункту 1443 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та пункту 15 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743 солдата ОСОБА_4 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням ним військової частини та внесенням відомостей про вчинення ним кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з 07 березня 2023 року.

Суд зазначає, що порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), яке на час виникнення спірних правовідносин містило такі норми:

IV. Призначення на посади та звільнення з посад.

81. Призначення на посади здійснюється:

1) військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів.

116. Зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:

14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

117. Призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

Порядок призупинення та продовження військової служби.

144-1. Для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

144-2. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

144-3. Звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

- видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

- організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

- надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

144-5. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за №1407/38743, виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: військовослужбовців, військову службу яким призупинено та звільнено з посади наказом відповідного командира (керівника),- після надходження витягу з наказу по особовому складу.

Підставою для призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключення із списків особового складу військової частини наказами по стройовій частині офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, є наказ по особовому складу про звільнення їх з посади (чи рішення суду (або належним чином завірена його копія) про оголошення таких військовослужбовців безвісно відсутніми або померлими). Наказ по особовому складу щодо звільнення таких військовослужбовців з посад доводиться до військової частини не пізніше семи діб з дня видання наказу.

Пунктом 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (надалі - Порядок №260, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Поряд із цим, у відповідності до п.144-6. Положення №1153/2008, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове забезпечення та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Суд зазначає, що з прийняттям відповідачем наказів: №84 від 29.05.2022, №91 від 08.06.2022 та №69 від 08.03.2023 солдата ОСОБА_4 визнано таким, що з 26.05.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , призупинено виплату грошового забезпечення і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення а також виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Поряд із цим, постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 07.11.2023 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000457 від 11.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, за фактом того, що 25.05.2022 під час дії в Україні воєнного стану вчинили дезертирство, а саме, самовільно залишили розташування підрозділу військової частини в районі виконання завдань за призначенням поблизу АДРЕСА_1 з закріпленою зброєю військовослужбовці призвані за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , а саме: солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_10 , солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_9 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в їх діянні складу кримінального правопорушення.

Як слідує зі змісту даної постанови про закриття кримінального провадження під час проведення досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_10 , солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_9 були залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії рф на території Луганської та Донецької областей, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районі та в період здійснення зазначених заходів та під час виконання вказаних заходів зникли, за місцем мешкання не з`явилися та є наявні підстави вважати, що вказані особи самовільно не залишали військову частину, а зникли безвісті.

Таким чином, висновок військової частини про те, що солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину не відповідає встановленим під час кримінального провадження обставинам, фактам та висновкам.

Отже, за відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_4 військової частини чи місця проходження служби, відсутні законодавчо визначені підстави для накладення дисциплінарного стягнення, припинення виплати військовому грошового забезпечення та виключення із списків військової частини з такої підстави.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається), зокрема, у разі безвісної відсутності - до визнання його в установленому порядку безвісно відсутнім або оголошення померлим. Військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, виключається із списків особового складу військової частини, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи наведене, накази військової частини НОМЕР_1 : №84 від 29.05.2022, №91 від 08.06.2022 та №69 від 08.03.2023, в частині, якими визнано солдата ОСОБА_4 таким, що з 26.05.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , призупинено виплату грошового забезпечення і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, а також в подальшому, виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, суперечать положенням ч.2 ст.24 Закону №2232-XII та Порядку №260, є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , як законного представника (матері) малолітніх дітей військовослужбовця, належного грошового забезпечення та додаткові грошові винагороди солдата ОСОБА_4 , у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, починаючи з 26.05.2022, суд зазначає наступне.

Розділом ХХХ Порядку № 260 регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Пунктом 1 Розділу ХХХ Порядку № 260 передбачено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (пункт 3 Розділу ХХХ Порядку № 260).

Згідно з п. 1 Порядок №884 цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Пунктом 3 Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п.5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

За змістом абз. 1 п. 7 Порядку №884 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Отже, з аналізу вищенаведеного слідує, що виплата грошового забезпечення членам сім`ї безвісно відсутнього військовослужбовця передує подання на ім`я командира військової частини відповідної заяви, за наслідками розгляду якої має бути прийняте відповідне рішення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що оскаржені накази командира Військової частини НОМЕР_1 , в частині, якими визнано солдата ОСОБА_4 таким, що з 26.05.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , призупинено виплату грошового забезпечення і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, а також в подальшому, виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, - позбавляють можливості подати до Військової частини НОМЕР_1 заяву про виплату грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця його неповнолітнім дітям.

Також, доказів звернення позивача до військової частини із заявою та документами передбаченими Порядком №884 суду не надано, як і рішення за результатами її розгляду.

Таким чином, позовна вимога про стягнення грошового забезпечення є передчасною та задоволенню не підлягає.

Разом з тим, вказане не позбавляє права позивача, після набрання даним рішенням суду законної сили, звернутись від імені неповнолітніх дітей солдата ОСОБА_4 до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до Порядку №884 із відповідною заявою про виплату грошового забезпечення, з дня зникнення безвісти військовослужбовця.

При цьому, після скасування спірних наказів в частині що стосується солдата ОСОБА_4 , відповідач має привести у відповідність персональний облік такого військовослужбовця у військовій частині, а також вирішити питання щодо його грошового забезпечення за період з 26.05.2022 (з дня зникнення безвісти).

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, судовому захисту підлягає лише порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №84 від 29.05.2022, в частині зняття з грошового забезпечення солдата ОСОБА_4 з 26.05.2022 за фактом самовільного залишення військової частини.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №91 від 08.06.2022 "Про результати службового розслідування про самовільне залишення району виконання бойових завдань", в частині накладення на солдата ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення "Догана" та призупинення виплати грошового забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №69 від 08.03.2023, в частині виключення з 07.03.2023 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини та включенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.