Справа № 380/4577/25
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4577/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неналежному розгляді рапортів від 18 жовтня 2024 року за вх. № 26/451 та від 18 листопада 2024 року про звільнення з військової служби військового капелана молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 з підстав, передбачених абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 № 2232-ХІІ;

- зобов`язати відповідача розглянути рапорти від 18 жовтня 2024 року за вх. № 26/451 та від 18 листопада 2024 року про звільнення з військової служби військового капелана молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 з урахуванням підстав, передбачених абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 № 2232-ХІІ та прийняти за результатами розгляду рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу за контрактом на посаді молодшого лейтенанта капеланської служби в/ч НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту, Першої окремої шляхо-відновлюваної бригади імені князя Лева регіонального управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказує, що 18.10.2024 та 18.11.2024 (повторно) звернувся до відповідача із рапортом та необхідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) - необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Підставою для подачі зазначених рапортів стало те, що батько дружини ОСОБА_2 , є особою з інвалідність І групи, а інші особи, які б могли здійснювати постійний догляд за ним - відсутні, як і кошти на оплату стороннього догляду.

Зазначає, що відповідач в обох випадках рапорти про звільнення з військової служби з підстав, передбачених пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 № 2232-ХІІ залишив без реалізації у зв`язку з тим, що позивач не долучив документи, що підтверджують факт відсутності інших осіб, які мають здійснювати догляд за особою з інвалідністю.

На думку позивача, відмова у погодженні рапорту не може вважатися розглядом такого по суті, оскільки за наслідками розгляду поданих рапортів про звільнення зі служби відповідач не прийняв належним чином оформленого наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби чи відмову у такому звільненні.

Вважаючи протиправною поведінку відповідача, яка полягає у неналежному розгляді рапортів від 18.10.2024 за вх. № 26/451 та від 18.11.2024 про звільнення з військової служби військового капелана молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 з підстав, передбачених абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Зазначає, що на момент подання позову, позивач не проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , натомість проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Так, згідно з наказом голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 03.01.2025 № 1 молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 було наказано звільнити із займаної посади і зарахувати у розпорядження голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2025 № 64 молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Вказує, що позивач не підтвердив існування підстав для звільнення з військової служби, оскільки не надав усіх документів на підтвердження обставин, зазначених у рапорті. Звертає увагу, що позивач до рапорту не додав акт обстеження його сімейного стану із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Також позивач не додав жодних документів встановленого зразка, які б підтверджували, що дочка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як особа першого ступеня споріднення, так і онук ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , як особа другого ступеня споріднення не можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , оскільки самі потребують стороннього догляду. Зауважує, що таких документів чи їх належним чином засвідчених копій не було додано і до позовної заяви.

Вважає, що військова частина НОМЕР_1 належним чином розглянула рапорт позивача, що підтверджується долученою до позовної заяви відповіддю за результатами розгляду рапорту за № 26/479 від 01.11.2024.

На думку відповідача, позивачу надано належним чином оформлену і обґрунтовану відповідь про відмову у звільненні з військової служби, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 12.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідач 01.04.2025 (вх. № 27419) подав відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з витягом з наказу командира голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 03.01.2025 № 1, молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 , військового капелана НОМЕР_3 окремого шляхо-відновлювального батальйону 1 окремої бригади звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження голови Адміністрації Державної служби транспорту з 03.01.2025.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.03.2025 № 64, молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, який прибув з військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , 3 01 березня 2025 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення. Зараховано на продовольче забезпечення з 01 березня 2025 року.

Згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області 30.10.1999, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 одружились 30.10.1999, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 382, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» у ОСОБА_3 діагностовано хронічне вертеброгенне шийне захворювання з больовим синдромом, полірадикулонейропатія з порушенням функції хребта, хронічною недостатністю мозкового кровообігу у вертебробазилярному басейні з S-подібною девіацією хребтових артерій.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_6 від 19.08.1981, її батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 026122 від 18.09.2024 ОСОБА_2 є інвалідом І «Б» групи на підставі загального захворювання. Інвалідність встановлена безтерміново. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.06.2018, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 26.06.2018 складено відповідний актовий запис № 413.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_8 від 28.10.2009, молодший син ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо старшого сина позивача та ОСОБА_3 , то згідно з довідкою форми 5, виданою в/ч НОМЕР_9 15.09.2024 № 2405/РВЗ, солдат ОСОБА_4 , перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_9 .

Середній син позивача та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з довідкою, виданою Київським національним університетом культури і мистецтв 17.10.2024, є студентом 4 курсу факультету PR, журналістики та інформаційної політики, денної форми навчання, контрактної форми фінансування, групи ПР-11.

Зі змісту позовної заяви відомо, що брат дружини позивача - ОСОБА_9 , 7 років тому виїхав до Республіки Польща і відомостей про нього немає. Докази на підтвердження цієї обставини в матеріалах справи відсутні.

Згідно з актом проведення обстеження сім`ї № 1131 від 26.09.2024, ОСОБА_1 надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , проживає разом з ним, послуги надає щоденно.

ОСОБА_1 18.10.2024 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 з рапортом та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком дружини - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю І групи та за відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення.

До рапорту позивач додав копії таких документів:

- довідка про інвалідність № 026122 серія 12 ААД, паспорт;

- акт проведення обстеження сім`ї № 1131;

- довідка про склад сім`ї, свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження дружини, онуків;

- довідка про стан здоров`я дружини, паспорт;

- довідка з місця роботи дружини;

- довідка про доходи дружини;

- довідка, що онук ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_9 АДРЕСА_2 ;

- довідка, що онук ОСОБА_4 є студентом денної форми КНУКМ;

- онук ОСОБА_8 - школяр.

Вказаний рапорт відповідач зареєстрував 19.10.2024 за вх. № 26/451 та на підставі зазначених документів 01.11.2024 надав відповідь за вих. № 26/479 про відсутність підстав для звільнення з військової служби з таких мотивів (дослівно):

«З Вашого рапорту та доданих документів вбачається відсутність у Вас підстав для звільнення з військової служби за вище вказаною підставою, оскільки Вами не було подано ще ряд документів на підтвердження перелічених в рапорті фактів, а деякі з поданих документів не відповідають вимогам, встановленим законодавством України, а саме.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно поданих документів являється батьком Вашої дружини, ОСОБА_3 .

Вами до рапорту не було додано Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян, з якого б вбачалось, що ОСОБА_3 є єдиною дитиною ОСОБА_2 .

Не надано жодної інформації про наявність чи відсутність дружини ОСОБА_2 .

Крім того, до рапорту Вами не було додано висновків медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії встановленого зразка про те, що дочка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як особа першого ступеня споріднення так і онук, ОСОБА_4 , як особа другого ступеня споріднення не можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 як інвалідом І групи, оскільки самі потребують стороннього догляду».

Позивач 11.11.2024 повторно подав рапорт відповідачеві, долучивши такі додаткові документи: ксерокопію записів від 31.07.2024 у медичній карті ОСОБА_2 та ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 серії НОМЕР_7 від 26.06.2018.

Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту 16.01.2025, за належністю опрацювавши документи щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами ОСОБА_1 , надала відповідь № 518/77-в, що у поданих військовою частиною матеріалах відсутня довідка медико-соціальної експертної комісії (лікарсько-консультативної комісії), яка б підтверджувала, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 потребує постійного догляду та не може здійснювати догляд за хворим батьком. У зв`язку з цим, документи було повернено без реалізації.

Вважаючи поведінку відповідача щодо неналежного розгляду рапортів від 18.10.2024 за вх. № 26/451 та від 18.11.2024 про звільнення з військової служби військового капелана молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 з підстав, передбачених абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції від 07.09.2024, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Положеннями частин першої та шостої статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з цим Указом мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Ці строки неодноразово продовжувалися відповідними Указами Президента України та тривають надалі.

Як встановлено судом, позивач проходив службу за контрактом на посаді молодшого лейтенанта капеланської служби у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу командира голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 03.01.2025 № 1, молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 , військового капелана НОМЕР_3 окремого шляхо-відновлювального батальйону 1 окремої бригади звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження голови Адміністрації Державної служби транспорту з 03.01.2025.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.03.2025 № 64, молодшого лейтенанта капеланської служби ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, який прибув з військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , 3 01 березня 2025 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення. Зараховано на продовольче забезпечення з 01 березня 2025 року.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII, у частині 5 якої визначено підстави, за яких контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану (п.3) - через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ визначено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, які дають підстави для звільнення з військової служби, відповідно до пункту 3 якої військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану, зокрема:

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (абзац 13).

Відповідно до частини 7 статті 26 Закон № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (далі - Положення № 1153 в редакції від 30.07.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 12 Положення № 1153, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, переведення військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині.

Пунктом 233 Положення № 1153 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з пунктом 245-1 Положення № 1153, звільнення військових капеланів з військової служби здійснюється з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Стаття 31 Статуту внутрішньої служби визначає, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з пунктом 117 Дисциплінарного статуту, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді.

Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531, який набрав чинності 08.08.2024, затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі - Порядок № 531).

Пунктом 9 Порядку № 531 унормовано, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 531 відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що законодавець встановив певні умови для звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини.

Предметом позову позивач вказує бездіяльність відповідача, однак суд зазначає, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Водночас, із матеріалів справи видно, що відповідач 01.11.2024 розглянув рапорт позивача від 18.10.2024 і надав відповідь за вих. № 26/479 про відсутність підстав для звільнення з військової служби з наведенням мотивів відмови.

Суд встановив, що Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту 16.01.2025, за належністю опрацювавши документи щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами ОСОБА_1 , надала відповідь № 518/77-в, що у поданих військовою частиною матеріалах відсутня довідка медико-соціальної експертної комісії (лікарсько-консультативної комісії), яка б підтверджувала, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 потребує постійного догляду та не може здійснювати догляд за хворим батьком. У зв`язку з цим, документи було повернено без реалізації.

Тому суд висновує, що відповідач прийняв рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ.

Надаючи оцінку доводам та доказам сторін щодо звільнення позивача з військової служби за контрактом за наявності або відсутності підстав, передбачених абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 № 2232-ХІІ, суд зазначає таке.

Чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством передбачений чіткий перелік документів, які подаються військовослужбовцем, для підтвердження в нього підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Так, 02 жовтня 2024 року набрав чинності Наказ Міністерства оборони України від 23.07.2024 № 495 «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

Відповідно до пункту 14 вказаних змін доповнено та змінено додаток 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу ХІІ), тобто Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

При поданні до звільнення з військової служби за підставою «через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються, серед іншого, документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин.

До таких документів у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (пункт 26) належать:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , звертаючись 18.10.2024 до командира в/ч НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, додав такі документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин:

- довідка про інвалідність № 026122 серія 12 ААД, паспорт;

- акт проведення обстеження сім`ї № 1131;

- довідка про склад сім`ї, свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження дружини, онуків;

- довідка про стан здоров`я дружини, паспорт;

- довідка з місця роботи дружини;

- довідка про доходи дружини;

- довідка, що онук ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_9 АДРЕСА_2 ;

- довідка, що онук ОСОБА_4 є студентом денної форми КНУКМ;

- онук ОСОБА_8 - школяр.

Підставою для подання ОСОБА_1 рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами стало те, що батько його дружини є особою з інвалідністю І групи.

Вказане підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 026122 від 18.09.2024 про те, що ОСОБА_2 дійсно є інвалідом І «Б» групи на підставі загального захворювання. Інвалідність встановлена безтерміново. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги.

Щодо тверджень відповідача, що позивач не надав акту обстеження сімейного стану позивача із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які здійснюють або можуть здійснювати догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, то суд погоджується з такими. Така вимога відповідача виникла в результаті внесення змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України наказом МОУ № 495 від 23.07.2024 «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», які набрали законної сили 02.10.2024.

Суд звертає увагу, що позивач звертався із рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами вже після 02.10.2024 - 18.10.2024.

Водночас, суд зазначає, що районні ТЦК та СП наділені повноваженнями перевіряти сімейний стан військовослужбовця за зверненням командира військової частини або за заявою родичів (за наявності підстав). Це передбачено абзацом 16 пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.12.2022 № 154.

Варто зауважити, що вказана норма не містить обмеження щодо виду служби, яку проходить військовослужбовець. Відповідно ТЦК та СП можуть проводити перевірку сімейного стану військовослужбовців, які проходять військову службу як за контрактом, так і за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Вказане в сукупності зумовлює висновок, що питання про отримання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця, із зазначенням інформації про наявність або відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд за особою, лежить в площині дій, які має вчиняти командир (командування) військової частини при розгляді рапорту військовослужбовця щодо його звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Втім, які видно із матеріалів справи, відповідач не надав жодних доказів про те, що ним вживалися заходи щодо перевірки наявності підстав для звільнення позивача з військової служби у спосіб направлення запиту до керівника ТЦК та СП за місцем проживання сім`ї військовослужбовця щодо проведення перевірки та складання акту обстеження.

Оцінюючи доводи сторін щодо «відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я» у спірних правовідносинах, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Абзацами першим, третім частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року у справі № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Як встановлено частиною четвертою статті 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Суд зазначає, що чинним законодавством у сфері проходження військової служби не визначено поняття «члени сім`ї першого, другого ступеня», тому такі можуть визначатися виходячи із положень Податкового кодексу України.

На підставі норм Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 якого, членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки. При цьому, вказані терміни ототожнюються з чергами на спадкування в Роз`ясненні Міністерства юстиції України від 11.10.2011 «Окремі питання спадкування».

ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 19.08.1981, та дружиною позивача ОСОБА_1 згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області 30.10.1999.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітнім онуком ОСОБА_2 і на нього не може бути покладено обов`язок здійснювати догляд за своїм дідусем.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_2 , є студентом, який навчається за денною формою здобуття вищої освіти і в розумінні постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» може здійснювати догляд за своїм дідом.

Ще один онук ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , згідно з довідкою форми 5, виданою в/ч НОМЕР_9 15.09.2024 № 2405/РВЗ, перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_9 .

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_4 звертався до керівництва військової частини НОМЕР_9 , в якій він проходить військову службу, із рапортом про звільнення його з військової служби на тій же підставі, яку позивач зазначив у своєму рапорті у спірних правовідносинах.

Зі змісту позовної заяви відомо, що син ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , 7 років тому виїхав до Республіки Польща і відомостей про нього немає. Докази на підтвердження цієї обставини в матеріалах справи відсутні.

Суд зважає на те, що необхідність здійснювати постійний догляд передбачає саме спільне проживання з особою. Здійснювати такий догляд не може той, хто проживає окремо, зокрема в іншій країні.

Таким чином, родичами першого і другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати догляд за ОСОБА_2 є: дочка ОСОБА_5 , зять ОСОБА_1 , онук ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 242 КАС України суд враховує при розгляді цієї справи правовий висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24, що «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня.

Щодо висновку суду про те, що дочка ОСОБА_2 теж є особою, яка могла б здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Суд встановив, що на підтвердження стану здоров`я дружини, позивач долучив довідку КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради», згідно з якою у ОСОБА_3 діагностовано хронічне вертеброгенне шийне захворювання з больовим синдромом, полірадикулонейропатія з порушенням функції хребта, хронічною недостатністю мозкового кровообігу у вертебробазилярному басейні з S-подібною девіацією хребтових артерій.

Проте суд звертає увагу, що як і абзац 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, так і додаток 19 «Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачає, що інший член сім`ї першого чи другого ступеня споріднення повинен сам потребувати постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд погоджується із аргументами відповідача, наведеними у відповіді за вих. № 26/479, що позивачем не доведено, що його дружина - ОСОБА_3 потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я і не може здійснювати догляд за батьком ОСОБА_2 .

Положеннями статті 26 Закону № 2232-XII визначено два альтернативні документи для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою: або висновок МСЕК, або ЛКК.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23, які, в силу пункту 5 частини другої статті 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних у даній справі правовідносин.

Листом Міністерства охорони здоров`я України від 26.09.2023 на звернення громадської організації «Правова Черкащина» стосовно порушення прав військовослужбовців Збройних Сил України в частині звільнення з лав ЗСУ у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за хворими близькими родичами надано таке роз`яснення.

Потребу хворого у постійному сторонньому догляді визначають медико-соціальні і лікарсько-консультативні комісії. Медико-соціальні експертні комісії вказують про потребу в сторонньому догляді особам з інвалідністю 1А, Б групи у Довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (форма 157-1/0, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 № 577). Усім іншим потребу у постійному сторонньому догляді визначають лікуючі лікарі та лікарсько-консультативні комісії, що підтверджують відповідними висновками. Такі ж роз`яснення містяться і в листі МОЗ України, опублікованому на сайті Кабінету Міністрів України 09 лютого 2024 року.

З огляду на викладене, суд виснує, що в розумінні вимог абзац 13 пункту 3 частини 12 статті 26 статті 26 Закону № 2232-XII подані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби медичні документи та довідка КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» не є належними і достатніми доказами на підтвердження того, що особа ОСОБА_3 (дружина позивача, дочка ОСОБА_2 ) потребує постійного догляду. Окрім того, суд не може самостійно встановлювати, чи підпадає встановлений ОСОБА_3 діагноз під критерії, необхідні для здійснення постійного стороннього догляду, оскільки суди не є спеціалізованою установою в медичній сфері.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби, діяв у межах, визначених чинним законодавством. При цьому, на переконання суду, позивач не надав відповідачу достатні докази для підтвердження відсутності членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення батька дружини, який є особою з інвалідністю I групи або того, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги з приводу визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду рапортів позивача про звільнення з військової служби з підстав, передбачених абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 № 2232-ХІІ задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач вказаний обов`язок виконав.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, ураховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цілому, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома