Справа № 120/17451/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2025 р. Справа № 120/17451/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій відповідача щодо відмови у врахуванні довідки про заробітну плату №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021 за період з грудня 2000 року по вересень 2008 року включно на території району Крайньої Півночі, а також, у врахуванні періодів роботи на території Крайньої Півночі з 29.12.2000 по 25.04.2002, з 14.11.2003 по 24.09.2009 до стажу в пільговому обчисленні, тобто 1 рік за 1 рік та 6 місяців.

Ухвалою від 03.01.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представницею ГУ ПФУ у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначила, що лист Головного управління від 15.07.2024 за № 0200-0218-8/66765 не є рішеннями в розумінні ч.5 ст.45 Закону №1058, а носить виключно інформаційний характер та не тягне за собою спричинення будь-яких правових наслідків для позивача.

Вказала на те, що періоди роботи на території Крайньої Півночі починаючи з 01.03.1960 по 01.01.1991 в кратному розмірі можливо зарахувати до загального стажу роботи в пільговому обчисленні при наявності строкового трудового договору.

Також представниця ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначила, що РФ з 01.01.2023 припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 23.03.1992, а оскільки надані позивачем довідки не містять інформації про сплату страхових внесків, як наслідок врахувати заробітну плату за періоди роботи в РФ до розрахунку пенсії позивача неможливо.

Отже, на переконання відповідача пенсія призначена та виплачується позивачу у відповідності до чинного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 01.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за віком,

Рішенням №55 від 09.11.2021 відповідач відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії із посиланням на відсутність у нього необхідного страхового стажу. При цьому, відповідач вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи з 01.01.2004 по 24.09.2008, оскільки згідно довідки внески сплачено страхувальником, однак, згідно доданих до звернення первинних документів, внески до Пенсійного фонду РФ не утримувались.

Вказане рішення позивачем було оскаржено в судовому порядку.

Зокрема, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 по справі № 120/1419/22-а адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправними та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яка оформлена листом від 08.09.2021 №0200-0205-8/55221, а також рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №55 від 09.11.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 03.06.2021, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 14.11.2003 по 24.09.2008 в МП "Салехардремстрой".

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у по справі № 120/1419/22-а позивачу з 03.06.2021 призначено пенсію за віком, із зарахуванням до його страхового стажу періоду роботи з 14.11.2003 по 24.09.2008 в МП "Салехардремстрой".

Як повідомив позивач у позовній заяві, в подальшому, з розрахунку розміру своєї пенсії він дізнався, що за його періоди роботи на території Крайньої Півночі з грудня 2000 року по вересень 2008 року включно не врахована заробітна плата розмірах визначених довідками №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021, а також про зарахування вказаних у довідках періодів лише в одинарному розмірі, а не в пільговому: 1 рік за рік і 6 місяців.

З огляду на вищевикладені обставини, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії із врахуванням заробітної плати на території рф згідно вищезгаданих довідок.

Однак, відповідач листом №128-10651/Б-02/8-0200/24 від 10.09.2024 відмовив у проведенні перерахунку. Зокрема повідомив, що для врахування довідки про заробітну плату до липня 2000 року, з якої обчислюється пенсія передбачено її підтвердження первинними документами. Способами такого підтвердження є проведення зустрічної перевірки або надання засвідчених копій первинних документів, що слугували підставою видачі зазначеної довідки.

Оскільки у пенсійній справі позивача відсутні, первинні документи, які є читабельними для сприйняття та слугували підставою для видачі довідок про заробітну плату № 1888 від 13.12.2021, № 1580 від 11.10.2021, № 538 віл 09.04.2021, а також відсутні акти зустрічної перевірки, то правові підставі для врахуванням заробітної плати зазначеної у вказаних довідках відсутні.

Додатково повідомлено, що після 23.12.2022 (з дня набрання чинності Законом України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах таПротоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01.12.2022 № 2783-ІХ) документи, що не мають установленої форми, та які видані, зокрема, у РФ можуть прийматися на території України за умові проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ буї складений.

Щодо зарахування до стажу періоду трудової діяльності в місцевостям прирівняних до районів Крайньої Півночі в кратному обчисленні повідомляємо що відповідно до п. 5 «Прикінцевих положень» Закону №1058 періоди роботі у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген можуть буті зараховані до страхового стажу у кратному обчисленні лише до 1 січня 1991 року.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у врахуванні довідки про заробітну плату №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021 за період з грудня 2000 року по вересень 2008 року включно на території району Крайньої Півночі, а також, у врахуванні періодів роботи на території Крайньої Півночі з 29.12.2000 по 25.04.2002, з 14.11.2003 по 24.09.2009 до стажу в пільговому обчисленні, тобто 1 рік за 1 рік та 6 місяців, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина перша та друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 85 у поєднанні із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Згідно зі статтею 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються законодавством про пенсійне забезпечення, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, закону про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (частина перша статті 4 Закону № 1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до частини четвертої якої, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасників Угоди та членів їх сімей здійснюються відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Всі видатки, пов`язані з здійсненням пенсійного забезпечення за вказаною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми договорами (стаття 3 вказаної Угоди).

Згідно з статтею 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якого з держав-учасниць, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Нарахування пенсій відбувається з заробітку (доходу) за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Таким чином, Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування врегульовано Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994.

Відповідно до статті 9 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями статті 4 зазначеної Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до статті 7 зазначеної Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку та розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування. Сторони не допускають подвійного оподаткування зароблених працівниками коштів.

Суд звертає увагу, що з 01.01.2023 Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що припинення участі в цій Угоді, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, так як такий стаж набутий до ухвалення такого рішення. При цьому, частина друга статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Що стосується відмови відповідача врахувати заробітну плату позивача згідно довідок №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021, то суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків про те, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

При зверненні позивачем надано відповідачу довідки №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021, які містять відомості про заробітну плату, яку позивач одержував, працюючи на підприємстві, згідно особових рахунків за періоди з грудня 2000 року по травень 2002 року та з листопада 2003 року по вересень 2008 року. Тобто, дані про заробітну плату і джерело, визнані підприємством.

Також, в матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача, відповідно до якої встановлено факт роботи у вказані періоди на МП "Салехардремстрой". Достовірність даних обставин також була предметом дослідження в межах адміністративної справи №120/1419/22-а, за результатом розгляду якої Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення від 07.06.2022, яким відповідача зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 03.06.2021, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 14.11.2003 по 24.09.2008 в МП "Салехардремстрой".

Крім того, в матеріалах справи міститься інформаційний лист Управління Пенсійного фонду РФ в м. Салехард та Приуральському районі Ямало-Ненецького автономного округу від 30.09.2021 №05/4839, в якому повідомлено, що страхові внески відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачені МП "Салехардремстрой" за період роботи з 14.11.2003 по 24.09.2008 в повному обсязі.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000 (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера у період до 01.01.2016 ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01.07.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10. Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

За таких обставин, коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату позивача, вказало джерело цих даних - особові рахунки, то позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків, платіжних відомостей, а у разі втрати - їх відновлення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскільки періоди, що зазначені в Архівних довідках №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії, які є джерелом інформації про суму заробітку, відсоток від якого становитиме пенсія, під що впливає на правильність обчислення пенсії, а тому вказані в них відомості мають бути враховані пенсійним органом.

Натомість, відповідач не надав жодного доказу невідповідності вказаних довідок вимогам законодавства щодо форми чи змісту, не навів належних правових підстав для неврахування таких при обрахунку пенсії, переклавши на позивача відповідальність за відсутність інформації про сплату його роботодавцем страхових внесків за певний період, чим допустив порушення права позивача на належний розмір пенсії.

Таким чином, відповідач при переведенні позивача на пенсію за віком безпідставно не врахував довідки №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021 про заробітну плату.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 29.12.2000 по 25.04.2002 та з 14.11.2003 по 24.09.2009 в 1,5-кратному розмірі, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Згідно із пунктом 5 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 № 530/П-28.

Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Згідно із статтю 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі також - Угода від 13.03.1992) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Так, Верховний Суд у справах № 302/662/17-а, № 263/13671/16-а, № 352/1612/15а (2а/352/70/15), № 348/2208/16-а, № 265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Разом з цим, такі висновки Верховного Суду сформовані у правовідносинах, які стосувались обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі за періоди такої роботи до 01.01.1991.

Водночас у справі, яка розглядається, спір виник щодо визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, і після 01.01.1991.

З цього приводу суд зазначає, що Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07.08.1996 № 10-3).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах щодо пільгового зарахування до страхового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі, викладено в постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №348/2974/14-а, від 08.07.2021 у справі №459/2778/16-а, від 18.11.2021 у справі №348/1366/17, від 17.06.2021 у справі №352/200/16-а, від 14.03.2023 у справі №160/20914/21.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, які полягають у відмові ОСОБА_1 врахувати довідки про заробітну плату №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021 за період з грудня 2000 року по вересень 2008 року включно на території району Крайньої Півночі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити з 03.06.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням заробітної плати зазначеної в Архівних довідках №1888 від 13.12.2021, №1580 від 11.10.2021, №538 від 09.04.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна