Справа № 260/2254/25
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

09 травня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2254/25

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Дору Ю.Ю., розглянувши у порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та податкової вимоги , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (8800, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Волошина Августина, буд.52, код ЄДРПОУ ВП 44106694), в якій просить:

1.Поновити строк на звернення до суду, як такий, що пропущено з поважних причин;

2. Звільнити від сплати судового збору;

3. Визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 61 761 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 15440,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 року №0-0707 за період 2022 року в розмірі 8 247,53 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 року №0-0707 за період 2022 року в розмірі 277,22 грн.;

- податкову вимогу ГУ ДФС у Закарпатській області від 25.10.2018 року № 651-56 на суму 94 740, 70 грн., з ПДВ, в тому числі: основний платіж 61 761,00 грн., штрафні санкції 15440, 25 грн., пеня 17539, 45 грн.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на мою користь всі понесені у справі судові витрати.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

14 квітня 2025 року представником позивача подано до суду докази сплати судового збору та заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій наведено обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та долучено докази на підтвердження вказаних обставин.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

01 травня 2025 року від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої Головне управління ДПС у Закарпатській області просить позов ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без розгляду.

В обгрунтування поданої заяви вказує, що позивач, порушуючи питання про поновлення строків на подання позовної заяви, вказує на ту обставину, що з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями він ознайомився лише 18.03.2025, коли його представнику надано доступ до електронної справи №260/3966/24 за позовом ГУ ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Окрім того, у заяві про поновлення строку ОСОБА_1 вказує на те, що податкові повідомлення-рішення ним не отримувалися, оскільки в періоді, в якому податкові повідомлення-рішення контролюючим органом надсилалися на його адресу, Позивач перебував за межами України.

Вказані доводи відповідач вважає є такими, що не відповідають дійсності з огляду на те, що у клопотанні про поновлення строку звернення до суду про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.09.2018 № ОСОБА_1 вказує на те, що в період з 10.06.18 по 14.12.2018 перебував за межами України. Вказані доводи спростовуються наданою до клопотання копією закордонного паспорта Позивача. Так, згідно з наявними штампами митних органів у закордонному паспорті ОСОБА_1 в`їхав на територію України 14.09.2018 (стор. 9), виїхав за межі території України 26.09.2018 (стор.9) та повернувся - 28.10.2018 (стор.9). Окрім того, примірник акта №967/07-16-13-11/ від 04.09.2018 надіслано на адресу Позивача листом №2923Б/07-16-13-11-10 від 04.09.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено Позивачу 06.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак вказує, що ОСОБА_1 був обізнаний про проведену щодо нього перевірку та про встановлені такою перевіркою порушення.

Заперечень на подану заяву від позивача до суду не надходило.

Розглянувши подану заяву суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (далі ПК України) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомленнярішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року по справі №500/2486/19 зробив висновок про те, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України.

Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання платником податків досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

При цьому Верховний Суд у вищезазначеній постанові зазначив про відступлення від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі і після процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19 ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження). Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19 більш широко виклав новий підхід у тлумаченні пункту 56.18 статті 56 і пункту 102.1 статті 102 ПК України, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань.

Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного в ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення-рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом. У випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових строків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №160/11673/20. Отже, процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається відповідно до частини другої статті 122 КАС України та становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До Закарпатського окружного адміністративного суду Барна М.М. з позовом про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень звернувся 28.03.2025.

Згідно позовних вимог позивачем оскаржено податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 року № ; податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 року №0-0707; податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 року №0-0707 за період 2022 року в розмірі 277,22 грн. та податкова вимога ГУ ДФС у Закарпатській області від 25.10.2018 року № 651-56 на суму 94 740, 70 грн.

З матеріалів справи, зокрема доказів долучених відповідачем до заяви від 01.05.2025 судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та оскаржувана вимога направлялися позивачу за зареєстрованим місцем проживання.

Наданими доказами також спростовуються доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду наведених у заяві від 14.04.2025 щодо неотримання податкових повідомлень-рішень контролюючого органу оскільки позивач перебував за межами України.

Так, згідно з наявними штампами митних органів у закордонному паспорті ОСОБА_1 в`їхав на територію України 14.09.2018 (стор. 9), виїхав за межі території України 26.09.2018 (стор.9) та повернувся - 28.10.2018 (стор.9), відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 № мав можливість отримати.

Окрім того, примірник акта №967/07-16-13-11/ від 04.09.2018 надіслано на адресу Позивача листом №2923Б/07-16-13-11-10 від 04.09.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено позивачу 06.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак, ОСОБА_1 був обізнаний про проведену щодо нього перевірку та про встановлені такою перевіркою порушення.

Окрім цього, було надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2018 листом №3637/Б/07-16-13-05-16 від 25.09.2018 та зазначений лист повернувся на адресу відповідача 13.10.2018 за закінченням терміну зберігання.

Щодо податкових повідомлень-рішень 27.04.2023 №0-0707 та №0377321- 2410-0707, судом встановлено, що зазначені податкові-повідомлення-рішення надіслані на адресу Позивача 09.08.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся на адресу ГУ ДПС у Закарпатській області 19.09.2023 за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №550 та довідкою про причини повернення.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 42.2, 42.3 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, тобто надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абз. 6 п. 42.4 ПКУ).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ПК України. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Відповідно до ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Суд наголошує, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про прийняття відповідного рішення кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень.

Суд також зазначає, що контролюючий орган не наділений повноваженнями розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлялися контролюючим органом саме за зареєстрованим місцем проживання позивача АДРЕСА_1 .

Слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).

Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі №140/30/20.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що відповідач у визначеному законом порядку вчинив дії щодо належного повідомлення позивача про прийняті податкові повідомлення-рішення , а тому позивач вважається таким, що був повідомлений про прийняті щодо нього податкові повідомлення-рішення та вимогу.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 року по справі №806/2321/16.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, а викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, та у зв`язку з поданими відповідачем доказами, суд не знаходить підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду.

Приписами пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Відповідно до положень частини 3 статті 123 частини КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 123,171, 240, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та податкової вимоги - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяЮ.Ю.Дору