Справа № 712/3919/25
Суддя: Пономар В. О.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/3919/25
Провадження № 2-а/712/141/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Кеденко Я.О.,

представника позивача Лук`янчикова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника Лук`янчикова Олега Миколайовича, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову № 1106/М/2025 від 17.03.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 17?000 грн; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилається на наступне.

По-перше, 17.03.2025 відповідачем у один і той самий день було винесено одразу дві постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за однорідні діяння, передбачені ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - постанови № 1106/М/2025 та № 1140/М/2025. Позивач вважає, що така практика суперечить вимогам ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, у разі вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одночасно одним органом, може бути накладено одне адміністративне стягнення - у межах санкції за найбільш серйозне з них. Винесення двох окремих постанов, кожна з яких передбачає штраф, є незаконним та порушує основи адміністративної юрисдикції.

По-друге, позивач стверджує, що положення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не підлягають застосуванню у його випадку, оскільки інформація про нього містилася в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Цю обставину він підтверджує військово-обліковим документом в електронній формі, сформованим 08.02.2025 через електронний кабінет призовника. Позивач посилається на примітку до ст. 210 КУпАП, відповідно до якої положення статей 210 та 210-1 КУпАП не застосовуються, якщо персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані держателем Реєстру шляхом електронної інформаційної взаємодії. Таким чином, навіть у разі не пред`явлення документа на вимогу - підстав для накладення відповідальності не існувало.

По-третє, позивач наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без належного доказового обґрунтування. Зокрема, не було здійснено обов`язкову фото- та відеофіксацію процесу перевірки документів, як це передбачено абз. 2 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 52 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024. У матеріалах справи відсутні будь-які технічні докази (відео, фото), а також не підтверджено, що перевірку здійснював уповноважений представник.

Позивач не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, посилається на недоведеність складу правопорушення, невідповідність дій відповідача приписам матеріального та процесуального законодавства, що, на його переконання, є достатніми підставами для задоволення позову.

Відповідач на час розгляду справи правом на подання відзиву не скористався.

2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою суду від 02.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Цією ж ухвалою, у порядку ч. 4 ст. 9, ст. 80 КАС України, витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складеної щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 11.04.2025 сторони не з`явилися. Також до суду не надійшли витребувані ухвалою від 02.04.2025 докази. У зв`язку з цим, розгляд справи відкладено до 30.04.2025.

Однак станом на дату ухвалення судового рішення до суду не надійшла витребувана у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того ч. 2 ст. 175 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на вказане, враховуючи, що ч. 1 ст. 286 КАС України передбачено обмежений строк вирішення судом справ цієї категорії, суд вирішив провести розгляд на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

3.Фактичні обставини, встановлені судом

З постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1106/М/2025 від 17.03.2025 судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову, відповідно до якої 09.03.2025 стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абз. 3 п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487.

4. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, ч. 6 ст. 22 цього закону передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

За правилами п. 2 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого 16.05.2024 № 559 (далі Порядок № 559) військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Аналіз указаних норм дає підстави стверджувати про те, що положення ч. 6 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та відповідних підзаконних нормативних актів щодо обов`язку в період проведення мобілізації мати при собі військово-обліковий документ мають безумовну дію. Водночас примітка до ст. 210 КУпАП визначає, що за певних обставин (дані є у Реєстрі і в особи, яка здійснює перевірку є можливість їх перевірити через Реєстр) діяння не є правопорушенням, передбаченим ст. 210, 210-1 КУпАП.

На підтвердження позовних вимог щодо оскаржуваної постанови позивачем надано копію витягу Резерв+, сформованого 08.02.2025 о 17:53.

За правилами п. 8-1 Порядку № 559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про військово-обліковий документ в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.

Відповідно до п. 9 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно з інформацією, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» це Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці міститься роз`яснення, що з 18 червня електронний військово-обліковий документ має таку ж юридичну силу, як паперовий. Уповноважені органи можуть перевіряти його чинність через QR-код. Порядок формування та використання електронного військово-облікового документа визначається постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону № 1951 електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Аналіз викладених норм законодавства дає підстави судді дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.

За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог ч. 6 ст. 22 Закону № 3543.

Під час розгляду справу не спростовано, що представник ІНФОРМАЦІЯ_2 міг отримати необхідну інформацію з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів як і відсутні докази не пред`явлення позивачем військово-облікового документу.

Зокрема, відсутні докази, що на виконання вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснював фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Суд звертаю увагу на те, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

З аналізу означених норм процесуального права можна виснувати, що в адміністративному процесі обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Разом із тим, відповідачем жодного доказу обставин, що викладені в постанові за справою про адміністративне правопорушення суду не надано.

5. Висновок суду

Суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивач дійсно не мав при собі військово-облікового документа або відмовився його пред`явити. Навпаки, позивач надав військово-обліковий документ в електронній формі, сформований через мобільний додаток «Резерв+», що згідно з чинним законодавством має таку ж юридичну силу, як і паперовий аналог. Поряд із цим, примітка до ст. 210 КУпАП прямо передбачає, що у разі, якщо персональні дані військовозобов`язаного доступні держателю Реєстру, склад правопорушення відсутній.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені вище норми процесуального права, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

6. Розподіл судових витрат

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов позивача задоволено у повному обсязі, беручи до уваги заявлену у прохальній частині позовної заяви вимогу про стягнення із відповідача судових витрат зі сплати судового збору, суд, керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень судові витрати позивача, понесені при подачі даного позову до суду у виді судового збору в розмірі 484 грн 48 коп.

Керуючись ст. 77, 229, 242, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 17.03.2025 № 1106/М/2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210-1 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер юридичної особи Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 (сорок вісім) копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складення повного рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.05.2025.

Найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя В.О. Пономар