Справа № 160/5694/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2025 рокуСправа №160/5694/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
19.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період лікування та реабілітації з 11.04.2024 року по 05.11.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, за час лікування та перебування у відпустці Військова частина НОМЕР_2 виплачувала позивачу додаткове грошове забезпечення в розмірі 100 000,00 грн., проте з березня 2024 року позивача перевели до Військової частини НОМЕР_1 та вказаною військовою частиною протиправно не виплачувалась позивачу додаткова винагорода за період лікування та відпустки. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
24.02.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
25.02.2025 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що безперервне лікування (включно з відпусткою після такого лікування) позивач закінчив 16.01.2024 року, отже після завершення безперервного лікування (та відпустки) позивач вже не має права на отримання додаткової винагороди у максимальному розмірів 100 000,00 грн. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
10.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив.
Відповідно п.2 ч.4 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Згідно ч.2 ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами другою - четвертою статті 162 цього Кодексу.
Як встановлено судом, позивачем не додано до відповіді на відзив доказів надіслання відповіді на відзив відповідачу.
З огляду на зазначене, суд під час розгляду справи по суті не приймає доводи позивача, викладені у відповіді на відзив.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 з 26.03.2024 року по 30.11.2024 року, що наказом №88 від 26.03.2024 року та №341 від 30.11.2024 року.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №177/м.с. від 23.10.2023 року ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, отримав вогнепально-осколкове наскрізне поранення нижньої третини правого передпліччя з вогнепальним уламковим переломом нижньої третини променевої кістки.
З виписного епікризу №2420 від 22.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування у зв`язку із пораненням з 11.04.2024 року по 22.05.2024 року.
Згідно довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 №97 від 21.05.2024 року ОСОБА_1 потребує відпустку для лікування після поранення (тяжкого ступеня), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 №148 від 23.05.2024 року ОСОБА_1 вважаться таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з захворенням або для лікування після поранення (контузії, травмування або каліцтва).
Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 №180 від 24.06.2024 року ОСОБА_1 вважаться таким, що прибув 21.06.2024 року з відпустки для лікування у зв`язку з захворенням або для лікування після поранення (контузії, травмування або каліцтва).
Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 №183 від 27.06.2024 року ОСОБА_1 вважаться таким, що з 28.06.2024 року вибув на стаціонарне лікування.
Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 №327 від 16.11.2024 року ОСОБА_1 вважаться таким, що з 12.11.2024 року прибув після лікування.
Отже з означених документів судом встановлено, що позивач проходив лікування у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 11.04.2024 року по 22.05.2024 року та з 28.06.2024 року по 12.11.2024 року та відпустку для лікування у зв`язку із тяжким пораненням з 24.05.2024 року по 21.06.2024 року.
Непогоджуючись із невиплатою додаткової доплати, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до абз.3, 4 п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Положення вищезазначеної постанови передбачають 2 ключові умови для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. в даному випадку: 1) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини; 2) перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Таким чином доводи відповідача, що вищезазначена додаткова винагороду не виплачується у випадку перервного лікування не віднайшли свого відображення в наведеній постанові, а отже є безпідставними та такими, які не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
Як встановлено судом, позивач проходив лікування у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 11.04.2024 року по 22.05.2024 року та з 28.06.2024 року по 12.11.2024 року та був у відпустці для лікування у зв`язку із тяжким пораненням з 24.05.2024 року по 21.06.2024 року.
В свою чергу доказів включення позивача до означених наказів відповідачем до суду не надано, а також не надано доказів виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн. за означені періоди.
Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині вищенаведених періодів.
Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що позивач просить зобов`язати відповідача виплати позивачу додаткову винагороду по 05.11.2024 року, проте судом встановлено, що позивач проходив лікування до 12.11.2024 року.
Таким чином суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди до 12.11.2024 року.
З огляду на зазначене суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 11.04.2024 року по 22.05.2024 року, 24.05.2024 року по 21.06.2024 року та з 28.06.2024 року по 12.11.2024 року пропорційно дням лікування та перебування у відпустці для лікування у зв`язку із пораненням.
З урахуванням вищевикладеного, з метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 11.04.2024 року по 22.05.2024 року, 24.05.2024 року по 21.06.2024 року та з 28.06.2024 року по 12.11.2024 року пропорційно дням лікування та перебування у відпустці для лікування у зв`язку із пораненням.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 11.04.2024 року по 22.05.2024 року, 24.05.2024 року по 21.06.2024 року та з 28.06.2024 року по 12.11.2024 року пропорційно дням лікування та перебування у відпустці для лікування у зв`язку із пораненням.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 11.04.2024 року по 22.05.2024 року, 24.05.2024 року по 21.06.2024 року та з 28.06.2024 року по 12.11.2024 року пропорційно дням лікування та перебування у відпустці для лікування у зв`язку із пораненням.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський