Справа № 340/480/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/480/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання відповідача у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання винити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через представника Юшкевич Євгенію Юріївну, за допомогою підсистеми "Електронний суд", звернувся до суду з адміністративним позовом, в подальшому уточненим, в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення за період з 17.02.2022 по 06.09.2023, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 17.02.2022 по 06.09.2023 грошове забезпечення та інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022, 1 січня 2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, відповідно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 17.02.2022 по 06.09.2023 включно, а саме з 18.02.2022 по день фактичної виплати.

Ухвалою від 29.01.2025 суддя залишила без руху позовну заяву та встановила десятиденний строк для усунення її недоліків. Недоліки позовної заяви усунуто, уточнено позовні вимоги та подано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, які зареєстровані канцелярією суду 04.02.2025.

17.02.2025 року ухвалою судді Казанчук Г.П. відкрито провадження у даній справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_1 проходив військову служби у військовій частині НОМЕР_1 з 17.02.2022 по 06.09.2023 року, з якої переведений для проходження подальшої служби до військової частини НОМЕР_2 . Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу військовою частиною НОМЕР_1 не проведено розрахунків при звільненні, оскільки грошове забезпечення за період служби нараховане без використання показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України станом на 01.01.2022р., 01.01.2023р., у зв`язку із чим, нарахування і виплата інших одноразових виплат - допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, премії, а також інших складових грошового забезпечення за 2022 та 2023 роки здійснено із застосуванням неправильної розрахункової величини, тобто в меншому розмірі.

Ухвалою судді від 29.01.2025 року позовну заяву залишено без руху, з огляду на дотримання строків звернення до суду.

Представником позивача подана заява про поновлення процесуального строку, у якій вказано, що після виключення позивача із особового складу в/ч НОМЕР_1 , позивач продовжує проходити військову службу на посаді номера обслуги відділення протитанкових ракетних комплексів взводу військової частини НОМЕР_2 , яка перебувала та продовжує перебувати на території Сумської області (у тому числі на курському напрямі). При цьому, зазначено, що саме через запровадження воєнного стану трапляються випадки неможливості своєчасного звернення до суду.

17.02.2025 ухвалою судді Казанчук Г.П. відкрито провадження у даній справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

03.03.2025 року до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 у якій зазначено про те, що при виключенні позивача із особового складу частини, він не заявляв ніяких фінансових претензій до командування. Наполягає на отриманні позивачем грошового забезпечення у повному обсязі.

Ухвалами суду від 10.04.2025 та від 28.04.2025 витребувані докази у в/ч НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 12.05.2025 року частина позовних вимог за період з 19.07.2022 по 06.09.2023 залишена без розгляду.

Дослідивши зміст заяв по суті справи та докази, подані сторонами, суд, -

У С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2022 року №48 рекрута ОСОБА_1 (надалі позивач) з 17.02.2022 року призначено на посаду бухгалтера фінансово-економічної служби (а.с.12).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2023 року № 249 бухгалтера фінансово-економічної служби виключено з особового складу військової частини (а.с.13).

За період служби у військовій частини НОМЕР_1 обрахунок посадового окладу та окладу за військове звання здійснювалось на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі Постанова №704) якою визначалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. При цьому, відповідачем застосовувався розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 грн.

При цьому, жодного спростування вказаних доводів позивача, відповідач не надав.

Отже, наявність протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення у повному розмірі, є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Згідно статті 1-2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704, у редакції чинній в період з 25.02.2022 по 19.05.2023) було визначено, що посадовий оклад визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року ".

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб як величина встановлюється Законом України ''Про державний бюджет України'' на відповідний календарний рік.

Статтею 7 Закону України ''Про Державний бюджет України на 2022 рік'' установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.

Підсумовуючи вищезазначене, суд вважає, що розміри складових грошового забезпечення у 2022 році повинні були обраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму у сумі 2481 грн на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу у заниженому розмірі з 17.02.2022 по 18.07.2022 грошового забезпечення із обрахунку мінімального прожиткового мінімуму в розмірі 1762 грн. є протиправними.

Порушені права позивача мають бути захищені шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 17.02.2022 по 18.07.2022 врахувавши, що розміри посадових окладів, окладів за військовим званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму, визначеного на кожний календарний рік, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, з урахуванням проведених виплат.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Наказом Міністерства оборони № 260 від 07.06.2018 затверджена Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, якою визначений порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (надалі - Наказ №260).

Згідно пунктом 1.2 Наказу №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (надалі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Отже, визначення розміру посадового окладу безпосередньо впливає на розмір додаткових виплат грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби. А відтак, розмір вказаних видів складових грошового забезпечення також підлягають перерахуванню.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням позивача повинен був визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2022 року. Крім того, з тих самих мотивів обґрунтованими є доводи позивача щодо неправильного нарахування додаткових складових видів грошового забезпечення за період служби позивача з 17.02.2022 по 18.07.2022.

Крім того, представник позивача визначив предметом даного спору як ''протиправні дії'', водночас, в контексті спірних правовідносин саме бездіяльністю щодо не нарахування грошового забезпечення у належному розмірі були порушені права позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Отже у даному спорі відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не здійснення обрахунку грошового забезпечення у належному розміру протягом періоду з 17.02.2022 по 18.07.2022.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У разі не виплати грошового забезпечення у розмірі визначеному законом, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права є зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за період з 17.02.2022 по 18.07.2022, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, премії, а також інших складових грошового забезпечення за 2022 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року.

При цьому, виплата різниці грошового забезпечення має бути проведена з урахуванням перерахунку суми індексації грошового забезпечення, з огляду на те, що в даному випадку базовим місяцем буде саме січень 2022 року, а не березень 2018 року.

Згідно статтею 1 Закону України ''Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати'' (надалі Закону №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи)

Нормативне урегулювання відносин щодо компенсації громадянам втрати частини доходів вказує на те, що така компенсація пов`язана, по-перше, з порушенням встановлених строків виплати таких доходів; по-друге, з виключним переліком доходів як систематичних грошових виплат громадянам; по-третє, з фактом виплати нарахованих доходів. При цьому, підставою для компенсації є затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців. Тому розмір компенсації невід`ємно пов`язаний з видом та розміром невчасно виплаченого доходу, а також з тривалістю часу, протягом якого була затримка його виплати.

У питанні про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ключовим питанням є дохід. Законодавець в абзаці першому частини другої статті 2 Закону № 2050-III акцентував увагу саме на виді доходу, а не на його окремих складових чи ознаках такого доходу, при цьому підкресливши, що такі доходи не мають разового характеру.

Одним із доходів у розумінні Закону № 2050-III є заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 14 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Зі змісту статті 2 Закону № 2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

У постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, а також у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19 зауважено, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Водночас, обов`язок на нарахування компенсації за втрату частини доходу виникає із встановленням факту недоплати. Отже, після винесення даного рішення, відсутні обставини, які б свідчили про те, що відповідач буде ухилятись від вчинення дій щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.

Суд констатує, що у зв`язку із вказаним, позовна вимога щодо стягнення компенсації втрати частини витрат є передчасною, у зв`язку з чим, у задоволенні такої слід відмовити.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати не розподіляються, з огляду на їх відсутність.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення за період з 17.02.2022 по 18.07.2022, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 17.02.2022 по 18.07.2022 різницю у грошовому забезпеченні та інші належних за цей період додаткові види грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, з урахуванням проведення перерахунку індексації грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК