Справа № 580/2751/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року справа № 580/2751/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу додаткової винагороди за період лікування та реабілітації від отриманого захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини (з 08 травня 2024 року по 06 липня 2024 року) в розмірі 100 000 грн, у відповідності до положень п. 12 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 22 лютого 2022 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин);

- використовуючи ст. 17 Конституції України, як норму прямої дії, зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу додаткової винагороди за період лікування та реабілітації від отриманого захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини (з 08 травня 2024 року по 06 липня 2024 року) в розмірі 100 000 грн, у відповідності до положень п. 12 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 22 лютого 2022 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08 травня 2024 року по 06 липня 2024 року протиправно не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн на місяць.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до наданих позивачем документів, у період часу з 08.05.2024 по 06.07.2024 він перебував на лікуванні з діагнозом: ішемічний інсульт лівої лобної долі, гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ступеню. Довідкою військово-лікарської комісії від 05.06.2024 №4114 погіршення стану Позивача кваліфіковано саме як захворювання, а не як поранення (контузію, травму, каліцтво), тому відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період лікування з 08.05.2024 по 06.07.2024.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач у спірному періоді проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач у період з 08.05.2024 по 06.07.2024 безперервно перебував на лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради з діагнозом: ішемічний інсульт лівої лобної долі, гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ступеню.

У зв`язку з невиплатою відповідачем додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн за час лікування, позивач звернувся із заявою до відповідача у якій просив, зокрема, нарахувати і виплатити йому додаткову винагороду в розмірі 100000 грн з урахуванням раніше виплачених сум за кожний місяць у період лікування.

Відповідач листом від 27.11.2024 відмовив позивачу у виплаті додаткової грошової винагороди за лікування, оскільки погіршення стану позивача кваліфіковано саме як захворювання, а не як поранення (контузію, травму, каліцтво).

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому додаткову винагороду за кожний місяць у період лікування, тому звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає, що згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII військовослужбовці - особи, які проходять військову службу. Звання солдат відноситься до рядового складу посад військовослужбовців (ст. 5 Закону 2232-XII).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни до вказаної вище постанови КМУ №168, згідно яких до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» - ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач у період з 08.05.2024 по 06.07.2024 безперервно перебував на лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради з діагнозом: ішемічний інсульт лівої лобної долі, гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ступеню.

Отже, відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, Порядку №260 за період стаціонарного лікування з 08.05.2024 по 06.07.2024, оскільки ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні саме у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини.

При вирішенні спору судом враховано довідку Обласної МСЕК №2 серії 12ААг №440560, якою позивачу встановлено І (першу) групу інвалідності, у якій визначено причинний зв`язок захворювання та відсутні відомості отримання позивачем тяжкого поранення. При цьому, суд не має повноважень визначати причинний зв`язок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), тяжкість отриманого поранення, оскільки відповідні висновки (постанови) з цього питання приймають ВЛК, а у випадку незгоди із такими висновками військовослужбовець має право оскаржити їх в адміністративному чи судовому порядку, а в подальшому (у разі внесення змін до відповідних довідок чи постанов ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання або поранення, чи тяжкості поранення в цілях надання відпустки та виплати додаткової винагороди) звертатися із рапортом до командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки під час розгляду справи не встановлено правових та фактичних підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, Порядку №260 за період стаціонарного лікування з 08.05.2024 по 06.07.2024, отже оскаржувані у цій справі дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу додаткової винагороди є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог належить відмовити.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, а судові витрати не підлягають розподілу.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ