Справа № 711/2340/25
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2340/25
Номер провадження2-а/711/37/25
РІШЕННЯ
12 травня 2025 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі:
головуючого судді: Кондрацької Н.М.,
за участю секретаря: Мелещенко О.В.,
позивача ОСОБА_1
представника адвоката Сімутіна Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся з позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. У позовній заяві зазначає, що 13 березня 2025 року позивачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надійшла Постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення N? 146/M/2025 від 13 січня 2025 року, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (надалі - Постанова).
Про винесення зазначеної Постанови позивачу до 13 березня 2025 року відомо не було.
Постанова винесена відповідачем без розгляду справи про адміністративне правопорушення та за відсутності позивача.

Постанова надіслана відповідачем на адресу місця проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом N? 888 10 березня 2025 року та отримана позивачем 13 березня 2025 року, що підтверджується інформацією про рух рекомендованого листа N? 888 по трекінгу Укрпошти.

З Постановою ОСОБА_1 був ознайомлений 13 березня 2025 року після отримання рекомендованого листа N? 888, яким на його адресу відповідач надіслав зазначену Постанову.

Відповідно до Постанови 11 січня 2025 року о 12 год. 40 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК. Дане діяння є порушенням абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 20400 грн.

Постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 N? 146/M/2025 від 13 січня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідачем порушено встановлений законом порядок направлення на ВЛК, а порушення ОСОБА_1 абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не доведено належними доказами.

На виконання вимог абзацу 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 уточнив свої персональні та облікові дані через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста у мобільному застосунку «Резерв+», що підтверджується витягом з мобільному застосунку «Резерв+».

11 січня 2025 року в м. Черкаси ОСОБА_1 був зупинений на вулиці працівниками поліції та ТЦК. Після перевірки військово-облікових документів, до яких не виявилося претензій, ОСОБА_1 без пояснення причин був затриманий працівниками поліції та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 складено протокол N? 146/M/2025 від 11 січня 2025 року про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 11 січня 2025 року о 12 год. 40 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК.

ОСОБА_1 заперечує факт відмови від проходження ВЛК. Протокол про адміністративне правопорушення N? 146/M/2025 від 11 січня 2025 року складений стосовно нього безпідставно, оскільки працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 не змогли пояснити передбачені законом підстави, згідно з якими він був затриманий та примусово доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, оскільки його затримання відбулось без відповідних правових підстав, то відповідно до вимог статей 261 та 268 КУпАП він вимагав від працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 надати йому адвоката та забезпечити його право на професійну правову допомогу. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 не пропонували йому проходити ВЛК та не видавали йому направлення на військово-лікарську комісію. Він не розписувався про отримання направлення на ВЛК. У зв`язку з тим, що у цей день 11 січня 2025 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 не змогли забезпечити його право на професійну юридичну допомогу, вони викликали його на 11 годину 13 січня 2025 року.

13 січня 2025 року у призначений час ОСОБА_1 прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , де працівники ТЦК сказали, що керівник відсутній і щоб він приходив 14 або 15 січня 2025 року.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п. 70 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України N? 560 від 16 травня 2024 року (надалі - Порядок), порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов?язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Відповідно до п. 74 Порядку, резервістам та військовозобов?язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов?язаному під особистий підпис.

Відповідно до п. 3.1. Глави 3 Розділу 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженому Наказом Міністерства Оборони України від 14 серпня 2008 року N? 402 (надалі - Положення), медичний огляд військовозобов?язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року N? 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров?я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов?язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року N? 560, та видається військовозобов?язаному під особистий підпис.

Порушення ОСОБА_1 абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не доведено належними доказами, а зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення N? 146/M/2025 від 11 січня 2025 року та Постанови не вбачається, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснили направлення ОСОБА_1 на ВЛК у відповідності з вимогами, які встановлені п. 74 Порядку та п. 3.1. Глави 3 Розділу 2 Положення.

Справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідачем не розглядалась.

Позивач ОСОБА_1 згідно виклику прибув о 11 год. 13 січня 2025 року до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду адміністративної справи. Але працівник ТЦК та СП повідомив йому, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відсутній та запропонував прийти в інший день.

У зв?язку з відсутністю 13 січня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 його керівника ОСОБА_2 , який уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3 , подав до ІНФОРМАЦІЯ_4 та СПІ повідомлення про неможливість явки 15 січня 2025 року та про перенесення розгляду адміністративної справи.

Таким чином, 13 січня 2025 року розгляд адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 фактично не відбувався, а постанова винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку.

В порушення вимог статей 7, 245, 246, 268, 279 та 280 КУпАП, відповідач виніс Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без фактичного розгляду справи про адміністративного правопорушення 13 січня 2025 року.

Такими діями, що виразились у порушенні встановленого КУПАП порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не забезпечив дотримання визначеного законом порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач зобов`язаний довести належне сповіщення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та дотримання порядку розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення.

Просить Постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення N? 146/M/2025 від 13 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 20400 грн. - скасувати на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення, передбачене часиною 3 статті 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпА у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 26.03.2025 прийнято заяву до розгляду та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги та просили задоволити з підстав, зазначених у позові. Представник позивача повідомив суду, окрім іншого, що у нього є підозри, що постанова була винесена пізніше, аніж зазначено у ній. Вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 13.01.2025 не перебував на робочому місці. Крім того, відсутні докази щодо направлення, вручення повідомлення про направлення на проходження ВЛК та відмові від проходження. Додав, що позивач не стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Йому не відомо на якій підставі позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , який позивач має інший військово-обліковий документ та чи став на облік позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 після зняття з попереднього. Не повідомив інформацію щодо статусу позивача «призовник», оскільки вважає, що це не відноситься до суті спору.

Позивач у судовому засіданні від 30.04.2025 повідомив суд, що йому не були зрозумілі підстави затримання, він просив забезпечити йому безкоштовну правничу допомогу. Йому також було повідомлено, що він знаходиться у розшуку за порушення мобілізаційного закону. За його клопотанням розгляд справи було перенесено на 13.01.2025. Чи були надані йому документи для ознайомлення чи для підпису ствердно повідомити не міг. У визначений день він прибув до центру комплектування, але йому повідомили про відсутність начальника на місці, сказали прийти пізніше. Адвоката він особисто не винаймав. У подальшому, 15.01.2025, він звернувся із заявою до відповідача про перенесення розгляду справи. Додав, що він стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2006 року та не заперечував щодо того, що він зареєстрований з 2011 року у м. Черкаси, як і того, що на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває.

У подальшому у судове засідання від 12.05.2025 позивач не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Представники відповідача у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча судом здійснювались направлення з повідомлення про дату , час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, повно, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Вказані правовідносини регламентуються як нормами КУпАП, а правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КАС України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

24.02.2022 відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні встановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований у АДРЕСА_1 з 29.07.2011.

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови позивачу було 38 років.

Відповідно до наданої копії витягу з застосунку Резерв+, який сформовано 13.01.2025 о 17.16, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має категорію обліку: призовник, не має відстрочки, знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 , підстава інше. Адреса проживання: АДРЕСА_1 . Дані уточнено вчасно.

З наданих суду доказів не вбачається інформації про документування позивача будь-яким військово-обліковим документом станом до 11.01.2025.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо перебування ОСОБА_1 на обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідному районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно протоколу № 149/М/2025 від 11.01.2025 складеного старшим сержантом ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 встановлено, що 11.01.2025 о 12.40 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК. Зазначено, що чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, дане діяння є порушенням абз.4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 зі змінами.

Також у даному протоколі наявні пояснення ОСОБА_1 щодо прохання надати безкоштовну правову допомогу адвоката та надати документи для підстав направлення на ВЛК, так як ОСОБА_1 не має відношення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , які виконані ним власноручно та підписані.

Зазначено, що розгляд справи перенесено на 13.01.2025 на 11год. 00 хв. для залучення адвоката, про що повідомлено ОСОБА_1 під підпис, указане міститься у протоколі від 13.0.2025.

Постановою № 149/М/2025 від 31.01.2025, враховуючи те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, яке передбачене ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП на нього накладено штраф у сумі 20400 грн.

Зазначено, що ОСОБА_1 на розгляд справи не прибув, був належним чином повідомлений про час і дату розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду не надходило. Прийнято рішення про розгляд без його участі.

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно зі згаданим раніше Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, з 24.02.2022 на території України діяв особливий період.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Положеннями ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники-особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники-особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці-особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані-особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з матеріалів справи та враховуючи викладене встановлено, що позивач є військовозобов`язаним.

Диспозиція ч.1 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст.235 КУпАП).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Згідно п. 3.1. Глави 3 Розділу ІІ Положення медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення, яке формується в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або у паперовій формі за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Медичний огляд проводиться ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

Направлення у паперовій формі реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.

Відповідно до п.6.2 розділу 6 Положення направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

На військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абзацом 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Зі змісту оскаржуваної постанови, долученої позивачем, вбачається, що йому інкримінується порушення вимог абз.4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 зі змінами.

Також в означені вище оскаржуваній постанові ОСОБА_1 власноруч указує «… прохання надати документи для підстав направлення на ВЛК…».

Отже, з указаного суд робить висновок про підтвердження факту направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду у військово-лікарській комісії та надання йому відповідних документів для цього.

Суд зазначає, що на дату складання оскаржуваної постанови (13.01.2025) позивач мав змогу прийти у конкретно визначений час, зазначений в протоколі, та принести необхідні медичні документи або ж звернутись із клопотанням про перенесення розгляду адміністративної справи.

Судом враховується, що позивач, будучи військовозобов`язаним у воєнний час, не проходив медичний огляд і не пройшов його на час розгляду справи, тим самим порушивши вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Також суд критично оцінює посилання сторони позивача на надсилання заяви про перенесення розгляду адміністративної справи. Так, на підтвердження указаного позивачем надано заяву про нез`явлення та про перенесення розгляду справи від 13.01.2025. У подальшому ця дата уточнена позивачем та зазначена правильно «15.01.2025», що узгоджується з наданої копією накладної, копією чеку, з яких слідує, що ОСОБА_1 15.03.2025 о 15.03 направлено повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 про нез`явлення та перенесенні розгляду справи.

Таким чином, станом на дату надсилання цього повідомлення відповідачем було вже розглянуто адміністративні матеріали та винесено постанову про адміністративне правопорушення.

Доказів того, що позивач з`явився у визначений у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.01.2025 час для розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не надав, як і надав відомостей щодо визначення уповноваженою особою іншої дати розгляду адміністративних матеріалів.

Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.

У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Оцінюючи доводи позивача з приводу порушення процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із тим, при складанні протоколу щодо позивача, останнього повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, міститься посилання на змість ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП .

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності позивача, містить його власноручно виконані зауваження. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення, тобто позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про ознайомлення позивача з цим.

Відповідно до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3, а саме п.1 глави ІІ протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення від 11.01.2025 № 146/М/2025 складений старшим солдатом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

У ст. 235 КУпАП зазначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 13.01.2025 на підставі розглянутих матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 146/М/2025.

Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності позивача та за результатом такого розгляду прийняв постанову № 146/М/2025 від 13.01.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1. Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Виходячи з даного, позивач був зобов`язаний на виконання підпункту 1.1. пункту 1 Порядку стати на облік у відповідному РТЦК за місцем проживання.

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військово зобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Аналіз наведених норм законів свідчить, що військовозобов`язаний має самостійно стати на військовий облік.

Згідно ст.235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, суд не приймає посилання сторони позивача, як одну з підстав скасування оскаржуваної постанови на те, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесена неуповноважена особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 Тимошенко О.А., оскільки ОСОБА_1 перебуває або перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд, дослідивши зміст протоколу, суд зазначає, що він містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП.

З урахуванням ст. ст. 90, 246 КАС України умотивованість судового рішення є результатом: - оцінки доказів (їх врахування або відхилення), що в свою чергу дозволяють суду встановити обставини та зміст спірних правовідносин; - оцінки аргументів, наведених учасниками прави, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, у тому числі аргументів за фактом наявності порушення та суб`єкта правопорушення, права чи інтересу, за захистом якого звернувся позивач до суду, а також відповідності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень вимогам ч. 2 ст. 2 цього Кодексу; - тлумачення судом норм права, на які посилаються сторони або які суд вважає за необхідне застосувати у справі.

Так, суд при розгляді справи комплексно підходить до оцінки доказів та посилань, наданих позивачем.

Отже, варто також звернути увагу на те, що позивач у наданому витязі з Резерв+ має визначену категорію обліку «призовник» станом на 2025 рік.

Так, згідно з абз.8 ч.3 ст.1 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» (№2232-ХІ) військовий обов`язок включає «виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку».

Відповідно до ч.8 ст.2 зазначеного Закону виконання військового обов`язку в запасі військовозобов`язаними полягає у дотриманні порядку і правил військового обліку.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, чинній до внесення змін Законом №3633-IX від 11 квітня 2024 року, було передбачено, що до військово-облікових документів належать: посвідчення призовника, військовий квиток, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа» від 16 травня 2024 року №559 затверджено нову форму військово-облікового документа, який і має таку назву.

Пунктом 2 цієї постанови установлено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Відповідно до п.1 Порядку №559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».

Відповідно до п 1, 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: 1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років; 2) на військовий облік військовозобов`язаних: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.

Таким чином, призовником не може бути особа старше 25 років.

Суд окремо звертає увагу, що ОСОБА_1 станом на 13.01.2025 (дату сформованої копії витягу) мав 38 повних років, а отже не міг мати статусу «призовника».

Згідно пояснень позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні він не має військово-обліковий документ військовозобов`язаного у паперовому вигляді, лише військово-обліковий документ (електронний).

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Отже, враховуючи встановлені обставини, адміністративне стягнення накладене постановою № 146/М/2025 від 13.01.20254, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в межах двомісячного строку з моменту виявлення правопорушення та складення протоколу від № 146/М/2025 від 11.01.2025.

З урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить залишити за ним.

Керуючись ст.ст.2,5-9,72-77,90,243-246,250,271,286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено 12.05.2025.

Головуючий: Н. М. Кондрацька