Справа № 240/19202/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/19202/24

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення разової грошової допомоги,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо невиплати йому в повному розмірі разової грошової допомоги до Дня Незалежності України, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведеної виплати в серпні 2024 року, сума становить 15 988 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його користь разову грошову допомогу до Дня Незалежності України, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведеної виплати в серпні 2024 року, сума становить 15 988 грн.

Заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд, Управління) вимоги позивач обґрунтовує наявністю права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - як особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. Пояснює, що отримав щорічну грошову допомогу до 24 серпня, як особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, однак не погоджується із сумою отриманої виплати, вважає, що разова грошова допомога повинна бути виплачена у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

05.12.2024 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на їх безпідставність. Наголосив, що доводи позивача зводяться до неправомірності дій Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті постанови "Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", у 2024 році №369 від 02.04.2024.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 25.07.2024.

У 2024 році до 24 серпня Дня Незалежності України позивач отримав виплату щорічної разової грошової допомоги в розмірі 2700,00 грн.

Не погоджуючись із розміром отриманої виплати, позивач звернувся до Управління із заявою про здійснення донарахування такої виплати у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

За результатами розгляду заяви позивача Управління листом повідомило, що виплата щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 №1396 "Деякі питання соціального захисту осіб, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, ветеранів війни та осіб, що працюють в спеціальних умовах", передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" проведено у серпні 2024 року у розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №369 від 02.04.2024 шляхом перерахування коштів на небюджетні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права на належне соціальне забезпечення, а тому звернувся до суду із вказаним позовом за відновленням порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Частиною 2ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ).

За нормами ст. 1 Закону № 3551-XIІ цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Згідно ст. 2 Закону №3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається із цього Закону та інших актів законодавства України.

Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Статтею 4 Закону № 3551-XII передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Частиною 5 Закону №3551-XII закріплено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Зокрема, частиною 5 статті 13 Закону №3551-XII передбачено виплату особам з інвалідністю внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги.

Така грошова допомога була запроваджена ще з 01.01.1999 шляхом внесення змін до Закону №3551-ХІІ Законом від 25.12.1998 №367-XIV та доповненням статті 13 частиною четвертою наступного змісту:

"Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

У подальшому ця норма зазнавала неодноразових змін та була предметом судових розглядів, як у судах загальної юрисдикції, так і Конституційному Суді України.

У підсумку, застосовуючи висновки Конституційного Суду України Верховний Суд, розглядаючи зразкову справу №440/2722/20 (рішення від 29.09.2020) дійшов висновку, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) та визнанням таким, що не відповідає Конституції пункту 26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України стаття 13 Закону №3551-ХІІ (пільги особам з інвалідністю внаслідок війни) діяла та мала застосовуватись у редакції Закону №367-XIV: Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи десять мінімальних пенсій за віком; II групи вісім мінімальних пенсій за віком; III групи сім мінімальних пенсій за віком.

Виходячи із законодавчо встановленого розміру мінімальної пенсії станом на початок 2023 року розмір щорічної допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни становив, зокрема особам з інвалідністю IІІ групи сім мінімальних пенсій за віком.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" від 20.03.2023 №2983-IX, який набрав чинності з 15.04.2023 (Закон №2983-IX), частину 5 статті 13 Закону №3551-XII викладено у новій редакції наступного змісту:

"Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України."

Відповідно до частини сьомої статті 20 Бюджетного кодексу України, частини п`ятої статей 12-15, частини першої статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", частини третьої статей 6-1-6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" Кабінет Міністрів України 21.07.2023 прийняв постанову №754 "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань" (далі - Постанова №754).

Цією постановою, серед іншого, затверджено "Порядок використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань".

Відповідно до пункту 3 Постанови №754 грошова допомога виплачується до 24 серпня 2023 року в такому розмірі:

1) особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 3100 гривень; II групи - 2900 гривень; III групи - 2700 гривень.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2024 №369 "Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", у 2024 році" встановлено порядок та розміри, категорій осіб, яким здійснюється виплата разової грошової виплати до Дня Незалежності України.

Вказаною постановою установлено, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2024 р. у таких розмірах:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

- I групи - 3100 гривень;

- II групи - 2900 гривень;

- III групи - 2700 гривень;

Відповідно до ч.5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеними у постанові від 05.03.2024 у справі №440/14216/23 за своєю природою передбачена частиною 5 статті 13 №3551-XII виплата є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Верховний Суд наголосив, що запроваджену Законом №2983-ІХ разову грошову виплату до Дня Незалежності України за її правовою природою не слід вважати новим видом соціального забезпечення для осіб з інвалідністю внаслідок війни. Водночас, зміна розміру допомоги у зазначений спосіб звужує досягнутий високий рівень соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни, відтак не може вважатись рівноцінною як це передбачає стаття 2 Закону №3551-XII, що, своєю чергою, суперечить також статтям 17, 22 Конституції України. При цьому, скасування визначення розміру спірної допомоги на рівні закону та делегування повноважень з його визначення Кабінету Міністрів України також не може вважатись рівноцінною заміною раніше встановлених пільг в розумінні статті 2 Закону №3551-XII і свідчить також про звуження змісту та обсягу існуючих соціальних прав та невідповідність з цих підстав положень Закону №2983-IX статті 22 Конституції України.

Разом з тим, при розгляді спірних правовідносин слід враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 11.08.2023 у справі №380/103/22, згідно з якою суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач, як особа з інвалідністю, отримав разову грошову допомогу до Дня Незалежності України в 2024 році у розмірі 2900,00 грн, що є меншим розміром ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 01.01.2024 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 2 361 грн.

Враховуючи зазначені вище висновки, викладені щодо розгляду питання визначення розміру грошової допомоги ветеранам війни, суд дійшов висновку, що пункт 2 частини першої Закону №2983-IX, яким ч.5 ст. 12 Закону №3551-XII викладено у новій редакції, не підлягають застосуванню під час вирішення цієї справи як такий, що суперечить Конституції України.

Натомість, застосовуючи положення статті 22 Конституції України як норми прямої дії, з урахуванням положень статті 2 Закону №3551-XII, суд дійшов висновку, що спірну щорічну разову грошову виплату до Дня Незалежності України у 2024 році, позивачу, як особі з інвалідністю 2 групи, слід виплачувати в розмірі, який було передбачено до прийняття Закону №2983-IX, тобто у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Щодо позовної вимог про стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача, як особі з інвалідністю недоплачену разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в 2024 році у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, суд дійшов наступного висновку.

На відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу до Дня Незалежності України в 2024 році в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як особі з інвалідністю, тоді як завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу до Дня Незалежності України в 2024 році в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що стягненню підлягають вже нараховані суми, тоді як в межах спірних правовідносин відповідачем належний позивачу розмір щорічної грошової допомоги ще нарахований не був.

Враховуючи викладене є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003. ЄДРПОУ: 13559341) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення разової грошової допомоги, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі меншому восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України, як особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 09 травня 2025 р.

09.05.25