Справа № 120/685/25
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2025 р. Справа № 120/685/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого відповідачем рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком. Зокрема, зауважує, що нею було надано увесь необхідний пакет документів, що підтверджує у неї право на призначення їй пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області скористалося своїм правом на подання відзиву, у якому заперечило проти задоволення позову. Зокрема, вказує на відсутність у позивачка необхідної кількості страхового стажу. Так, зауважує на неможливості зарахувати періоди працевлаштування, з огляду на неточності у наданих документах та відсутністю відомостей про сплату страхових внесків.

До суду від головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив, у якому останній вказує на безпідставність доводів позивачки. Серед іншого зауважує, що не є суб`єктом прийняття оскаржуваного рішення. Водночас зауважує, що органом Пенсійного фонду України прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії, з огляду на відсутність необхідного страхового стажу.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив такі обставини.

14.11.2024 року позивачка звернулася до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказану заяву за принципом екстериторіальності вказану заяву розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Так, за результатами розгляду заяви цим територіальним управлінням Пенсійного фонду прийнято рішення від 19.11.2024 року № 01 про відмову у призначенні пенсії, з огляду на відсутність необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернулася за захистом свої прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені та регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд наголошує, що страховий стаж після 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, оскаржуваного рішення, наявний страховий стаж позивачки складає 19 років 9 місяців 18 днів.

Водночас до страхового стажу позивачки не зараховано, зокрема період роботи у колгоспі та КСП "Переможець" з 05.01.1990 року по 09.01.1993 року згідно архівних довідок КП "Хмільницький трудовий архів" від 04.11.2024 року № 971, 972 та період з 01.06.1993 року по 22.04.1996 року згідно архівної довідки Трудового архіву Горохівської міської ради від 04.11.2024 року № 345/01-26, оскільки дошлюбне прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.08.2024 року № 6 " ОСОБА_3 ".

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок № 637). Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 позивачка працювала у колгоспі та КСП "Переможець" з 05.01.1990 року по 09.01.1993 року та працювала на Дорожнянському плодозаводі з 01.06.1993 року по 22.04.1996 року.

Суд зауважує, що вказані записи є чіткими.

Відтак, трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи позивачки.

Суд наголошує, що відповідні довідки про підтвердження періоду працевлаштування необхідні лише у випадку відсутності трудової книжки або у випадку відсутності належних відомостей у такій.

Окрім того судом враховано, що згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 2 статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Так, позивачкою було надано довідки про відпрацьовану кількість трудоднів за період працевлаштування у колгоспі.

Водночас, вказані довідки не прийнято до уваги, з огляду на невідповідність прізвища.

З цього приводу, суд зауважує, що позивачка не може нести відповідальності за неналежне оформлення уповноваженими особами довідок або ж дій реєстратора.

Більше того, вказана довідки у повному обсязі дає змогу ідентифікувати особу позивачки, оскільки описка у прізвищі не є такою, що свідчить про його приналежність іншій особі.

Відтак, періоди працевлаштування 05.01.1990 року по 09.01.1993 року (3 роки 5 днів) та 01.06.1993 року по 22.04.1996 року (2 роки 10 місяців 22 дні) протиправно не зараховані головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Окрім того, відповідно до оскаржуваного рішення позивачці не зараховано періоди за серпень 2007 року, червень-вересень 2008 року, червень-липень 2009, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Водночас, відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Тобто, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16)) та від 24.05.2018 (справа № 490/12392/16-а).

Разом з тим, з розрахунку права на пенсію за віком, судом встановлено, що періоди серпня 2007 року та червня-вересня 2008 року зараховано органом Пенсійного фонду України.

Відтак, суд зауважує, що позивачем протиправно не зараховано до страхового стажу лише період з червня-липня 2009 року.

Таким чином, з урахування вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що рішення головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 19.11.2024 року № 01 є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного справа, суд вважає за необхідне зобов`язати головне управління Пенсійного фонду у Рівненській області зарахувати аналізовані періоди працевлаштування.

Водночас щодо вимоги позивачки призначити пенсію, суд зауважує, що така задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено що позивачка досягла 60 річного віку, однак, з урахуванням зарахованого судом стажу, такий не є достатнім для призначення пенсії за віком.

Відтак, позивачка не набула права на призначення пенсії.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову у призначення ОСОБА_1 пенсії від 19.11.2024 року № 01.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу такі періоди працевлаштування: з 05.01.1990 року по 09.01.1993 року, з 01.06.1993 року по 22.04.1996 року, червень-липень 2009 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович