Справа № 480/2284/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2025 року Справа № 480/2284/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2284/25 за позовом військової частини НОМЕР_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови від 03.03.2025 про відкриття виконавчого провадження № 77341044.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі № 480/9990/23.
Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач не вправі здійснювати примусове виконання рішень відносно позивача, місцезнаходженням якого є Харківська область.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України.
В судовому засіданні 29.04.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративні вимоги. В судове засідання 08.05.2025 представник позивача не з`явився.
Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із безпідставністю, необґрунтованістю та відсутністю предмету пору. Зазначає, що адреса боржника була зазначена у виконавчому документі, право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить стягувачу, а тому правомірно було відкрито виконавче провадження.
Учасники справи про час та місце розгляд повідомлені належним чином, в судове засідання учасники провадження не з`явилися. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у справі не здійснюється та справа розглядається в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 77341044 щодо примусового виконання виконавчого листа від 25.12.2024 у справі № 480/9990/23, виданого Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо перерахунку та виплату стягувачу ОСОБА_1 відповідної суми грошового забезпечення.
У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено адресу боржника ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .
Як зазначає відповідач, місце постійної дислокації боржника є м. Конотоп Сумської області, але боржник не перебуває у місці постійної дислокації та передислокована в Харківську область, про що надано суду до матеріалів справи відповідну довідку ВЧ НОМЕР_1 № 1963 від 26.10.2024.
Вважаючи, що відповідач не вправі здійснювати примусове виконання рішень відносно ВЧА1376, місцезнаходженням якого є Харківська область, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За змістом частини першої статті 4 Закону № 1404 у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місцезнаходження (для юридичних осіб).
На підставі частини першої статті 28 Закону № 1404 постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Виходячи із системного тлумачення частини першої статті 4, частини першої статті 28 Закону № 1404, у виконавчому документі має бути зазначено адресу місцезнаходження боржника, які знаходяться у межах виконавчого округу виконавця.
Саме за зазначеною у виконавчому документі адресою виконавець в силу положень частини першої статті 28 Закону № 1404 зобов`язаний надіслати, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, положення статті 28 Закону № 1404 встановлюють імперативний обов`язок виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у виконавця при визначенні адреси боржника.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 460/3537/20 зазначив, що аналіз положень Закону № 1404 свідчить про те, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 804/6996/17, від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.
Чинною редакцією Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 511/1342/17.
Перевірка ж майнового стану боржника, розшук боржника та/ або його майна здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні (частини друга, четверта статті 13, частина сьома статті 26, стаття 36, частина восьма статті 48 Закону № 1404).
Аналогічна позиція викладена в поставі Верховного Суду України від 09.12.2020 у справі № 460/3537/20.
Таким чином, виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.
Такий висновок про необхідність направлення постанов про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною саме у виконавчому документі, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 520/9978/18 (пункти 52-53), від 8 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17 (пункт 39).
Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404 установлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місцезнаходження боржника.
Посилання позивача та те, що місце постійної дислокації м. Конотоп, Сумська область, визначено лише у мирний час, суд зазначає наступне.
Законодавчо визначено два види дислокації для військових частин: постійну та тимчасову, які не є тотожними за своєю суттю.
Дислокація військ (в особливий період, на воєнний час) - розміщення у населених пунктах (аеродромах, військово-морських базах, пунктах базування, військових містечках, таборах тощо) органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових кораблів, військових навчальних закладів, установ та інших військових формувань, які не входять до складу діючих військ (сил).
Даним наказом визначено, що пункти постійної дислокації - визначені відповідними наказами (директивами) військові містечка (фонди), призначені для забезпечення життєдіяльності військової частини (органу військового управління, з`єднання, військового корабля, військового навчального закладу, установи Збройних Сил України) в мирний час. Під фондами тут і далі розуміють казармений фонд, житловий фонд, об`єкти соціально-культурного призначення, комунальні споруди та інженерні мережі, розташовані в межах військового містечка.
Таким чином передислокація це зміна розташування збройних сил або їх повернення із зони бойових дій до місця їх попередньої постійної дислокації (тобто там, де вони були розміщені до розгортання військ).
Зазначеним наказом також передбачено, що відомості, що становлять державну таємницю, крім іншого, становлять відомості про функціонування, характеристики, географічні координати (дислокацію) пункту управління (стаціонарного, рухомого, повітряного), об`єкта оперативного управління (діючого, запасного), пункту передислокації.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації Збройних Сил України дислокуються на території держави або тимчасово за її межами відповідно до завдань оборони, стратегічного плану застосування і завдань Збройних Сил України з урахуванням військово-адміністративного поділу території України та соціально-економічних умов районів дислокації.
План дислокації Збройних Сил України розробляється Генеральним штабом Збройних Сил України, узгоджується Міністерством оборони України з Кабінетом Міністрів України і затверджується Президентом України.
Передислокація військових частин, а також військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України до рівня з`єднання здійснюється за рішенням Міністерства оборони України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, а з`єднань - за рішенням Президента України.
Під час дії воєнного стану передислокація військових частин, а також військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України до рівня з`єднання здійснюється за рішенням Генерального штабу Збройних Сил України за погодженням з Міністерством оборони України.
Зазначене свідчить, що на час відкриття виконавчого провадження у виконавця відсутні повноваження з`ясовувати місце передислокації та виконання ВЧ НОМЕР_1 бойових наказів чи під час передислокації у підпорядкування іншим органам під час воєнного стану в Україні для виконання завдань з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості.
На момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду, в якому вказано адресу місця заходження боржника: м. Конотоп Сумська область, що знаходиться в межах відповідного виконавчого округу, у відповідача були всі визначені законом підстави для його відкриття.
Місцем постійної дислокації є АДРЕСА_1 є, а тому відповідач зобов`язаний був відкрити виконавче провадження.
Як наслідок, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2025 відсутні.
Виконавцем відкривалося виконавче провадження за відсутності станом на день прийняття спірної постанови будь-яких інших адрес, крім інформації про визначене місця постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 .
Матеріалами справи не підтверджується, що в установленому порядку було змінено місце постійної дислокації військової частини.
В даному випадку, місцем постійної дислокації ВЧ НОМЕР_2 є АДРЕСА_1 . Доказів того, що місцем постійної дислокації є Харківська область у судовому рішенні та виконавчому документі не зазначено.
Суд звертає увагу, що виконання бойових завдань ВЧ НОМЕР_1 під час дії воєнного стану поза межами місця постійної дислокації в іншому виконавчому окрузі, передислокація у підпорядкування оперативно-тактичних угруповань, перебування в місці тимчасової дислокації керівництва НОМЕР_3 під час дії воєнного стану не змінює ту обставину, що місце знаходження ВЧ НОМЕР_1 є місце постійної дислокації - АДРЕСА_1 , яка зазначена судом у рішенні суду та виконавчому листі, який було пред`явлено до виконання.
Так, як зазначено у рішенні Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/9990/23 адреса місцезнаходження ВЧ НОМЕР_2 є АДРЕСА_1 , про що зазначено у резолютивній частині судового рішення.
Аналогічна адреса м. Конотоп Сумської області зазначена і у спірній постанові від 03.03.2025 про відкриття виконавчого провадження, на яку було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, отримано боржником.
Підстав для повернення виконавчого документу стягувачу станом на час відкриття виконавчого провадження у виконавця були відсутні.
Отож висновки Верховного Суду стосовно застосування норм права, викладені у перелічених представником позивача справах, стосується правовідносин, які не є подібними до спірних правовідносин.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з тим, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати понесені ним під час розгляду справи не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал