Справа № 420/31131/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/31131/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Радчуком А.А. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року адвокат Аврамова Ольга Олегівна в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» (далі Позивач, ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС») за допомогою системи «Електронний суд» подала до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Одеської митниці (далі Відповідач, Митниця) в якому просила суд:

- визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000065/2 від 24.09.2024 року;

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000142 від 24.09.2024 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці понесені судові витрати.

На обґрунтування позову зазначено, що Позивачем подано митну декларацію на товари, які надійшли на виконання умов зовнішньоекономічного контракту. Разом з митною декларацією до митного органу подані зовнішньоекономічний контракт та доповнення, а також інші документи відповідно до Митного кодексу України (далі МК України). Однак спірним рішенням про коригування митної вартості збільшено вартість товару та застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів. В той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм МК України. Усі документи, які зазначені у статті 53 МК України як основні, були надані декларантом. Позивач вважає, що митний орган не надав пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2024 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000065/2 від 24.09.2024 року;

- визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000142 від 24.09.2024 року;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 33 308, 00 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що в п. 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000065/2 від 24.09.2024 року митним органом наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Зокрема, у наданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: сертифікат про походження від 16.09.2024 року № A 24 0063207 містить посилання на інвойс, який не наданий до митного оформлення. Рахунок-фактура (інвойс) від 16.09.2024 року № 1703/24 не містить відбитку штампа ПМК проставленого під час перетину митного кордону, містить ознаки створення за допомогою графічних редакторів та не містить на печатці підпису уповноваженого органу. У наданих банківських платіжних документах за № 10 та № 12 відсутні підписи уповноваженого банку, що суперечить ч. 14 Порядку, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.07.08 року № 216. Висновок про вартісні характеристики товарів від 19.09.2024 року № 3-2/540 містить дані аналізу наданих документів, інформаційних видань та аналізу інформації операторів ринку, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до п. 56 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Таким чином у зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень. Надано зовнішньоекономічний договір від 17.03.2024 року № 1703/24, аркуші якого не пронумеровані та не підписані сторонами договору, містять ознаки неодноразового сканування, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки. Також згідно п. 8.4. контракту до митного оформлення не надано страхового полісу, сертифікату здоров`я та сертифікат SGS. Копія митної декларації країни відправлення від 16.09.2024 року № 74522 не містить посилань на комерційні документи та надана без перекладу, що унеможливлює сприйняття числових значень.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що надані ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

27.03.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представник Позивача подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про законність оскаржуваного судового рішення, прийнятого з урахуванням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а також із повним з`ясуванням усіх обставин, які мали значення для справи. Тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» зареєстровано як юридичну особу 14.06.2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та займається наступним видами діяльності за КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 17.11 Виробництво паперової маси; 17.12 Виробництво паперу та картону; 17.21 Виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари; 17.22 Виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення; 17.23 Виробництво паперових канцелярських виробів; 17.24 Виробництво шпалер; 17.29 Виробництво інших виробів з паперу та картону; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 82.92 Пакування; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.34 Оптова торгівля напоями; 46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами.

17 березня 2024 року між фірмою ENERGY EG CO. (Єгипет), як Продавцем, та ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС», як Покупцем, укладено Договір купівлі-продажу (контракт) № 1703/24 (далі Договір), за умовами якого Покупець покупає, а Продавець продає сіль харчову, сіль таблетовану, сіль технічну (для промислового переробляння) на умовах поставки FOB порти Єгипту або CIF/CFR порти України, відповідно до Інкотермс 2020, що зазначається у інвойсах або додаткових угодах на кожну окрему партію.

На виконання умов Договору було складено Рахунок проформу (Proforma invoce) № 1703/24 від 08.08.2024 року, рахунок проформу (Proforma invoce) № 1703/24 від 16.09.2024 року та рахунок (FINAL INVOCE) № 1703/24 від 16.09.2024 року, якими Сторони погодили умови поставки: СIF порт Ізмаїл, кількість, асортимент Товару, ціну Товару, а також загальну вартість партії Товару, яка становила 135 300, 00 доларів США.

З метою митного оформлення імпортованого товару Позивачем до Одеської митниці 23.09.2024 року подано митну декларацію № 24UA18U9, в якій митну вартість імпортованого товару було визначено за основним (першим) методом ціною договору 135 300, 00 доларів США.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав, зокрема, такі документи: сертифікат якості (Certificate of quality) № CQUKE001/24 від 18.09.2024 року; пакувальний лист (Packing list) № 1703/24 від 16.09.2024 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) № 1703/24 від 08.08.2024 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) № 1703/24 від 16.09.2024 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 1703/24 від 16.09.2024 року; коносамент (Bill of lading) № 1 від 14.09.2024 року; вантажна відомість (Cargo Manifest) б/н від 14.09.2024 року; сертифікат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP)) № A 24 0063207 від 16.09.2024 року; загальна декларація прибуття № 24UA21Z9 від 19.09.2024 року; банківський платіжний документ, що стосується товару Платіжна інструкція № 10 від 20.08.2024 року; банківський платіжний документ, що стосується товару Платіжна інструкція № 12 від 16.09.2024 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 3-2/540 від 19.09.2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода № б/н від 13.09.2024 року; контракт № 1703/24 від 17.03.2024 року; договір про надання послуг митного брокера № 01/240523 від 24.05.2023 року; листи ENERGY EG CO № 01/24 від 17.03.2024 року, № 01-2/1 від 17.09.2024 року та № 1 від 05.08.2024 року, лист ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» від 19.09.2024 року та сертифікат дилера від 17.03.2024 року.

Під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу Позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаною митною декларацією, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, тому запропоновано подати додаткові документи для підтвердження митної вартості.

На вимогу Одеської митниці про надання додаткових документів, Позивачем була надана відповідь від 24.09.2024 року з поясненнями щодо кожного пункту зауважень та наданням наступних додаткових документів: виписка по валютному рахунку за 20.08.2024 року та 16.09.2024 року; сертифікат SGS № 24091802А2 від 18.09.2024 року; переклад єдиної митної декларації експорту від 16.09.2024 року.

Не зважаючи на поданні документи для визначення митної вартості товару та відповіді Позивача на зауваження митного органу, Відповідач склав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000142 від 24.09.2024 року та рішення про корегування митної вартості товарів № UA500370/2024/000065/2 від 24.09.2024 року, в якому визначив вартість товару 0,1280 доларів США за кг, що складає 128, 00 доларів США за тонну.

Дана вартість товару, встановлена митним органом, на підставі аналізу бази даних АСМО «ІНСПЕКТОР» та ЄФІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару, відповідно до якого встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, і становить: по товару № 1 - 0,128 доларів США/кг. Зазначене рішення про корегування митної вартості товарів призвело до збільшення розміру митних платежів на 3 608 289, 36 грн. та необхідності доплати цієї суми Позивачем.

Вважаючи рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» звернулося до суду з даним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову з огляду на те, що Позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що заявлений ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» метод визначення митної вартості товару документально не підтверджено або надані документи містять розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості. З урахуванням викладеного, за висновками суду першої інстанції, рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000065/2 від 24.09.2024 року, а також картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000142 від 24.09.2024 року не відповідають ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягають скасуванню.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України.

Положеннями ч. 3 ст. 318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За приписами ч. 4, 5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При декларуванні товару Позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів Постачальника.

Як зазначено ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - резервний метод.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

У п. 33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначені посилання на митні декларації, в порівнянні з якою співставлялась вартість товару. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена, наведене тільки посилання на аналіз баз даних ЄАІС, які у матеріалах справи відсутні.

При цьому, Відповідачем така інформація не була надана під час судового розгляду справи.

У спірному рішенні зазначено, що в результаті проведеної оцінки митної декларації обрано другорядний метод визначення митної вартості, у зв`язку із чим проведено аналіз баз ЄАІС, проте суд не може перевірити ці дані за відсутністю такої інформації у наявних доказах.

Більш того, наявність інформації про вищу митну вартість товару за іншою митною декларацією не є самостійною підставою для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, Відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Щодо зауважень Відповідача про те, що у сертифікаті про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP)) № A 24 0063207 від 16.09.2024 року містить посилання на інвойс, який не наданий до митного оформлення, колегією суддів вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на допущену описку в цій частині. Водночас, в свою чергу всі інші реквізити та інформація вказана в сертифікаті повністю співпадає із заявленою декларантом, а саме: вантажовідправник та його адреса, вантажотримувач та його адреса, назва судна, порти відвантаження та розвантаження, номер та дата коносаменту (Bill of Lading), найменування та кількість товару, що повністю підтверджує дійсність даного сертифікату. Більш того, Значення сертифіката походження полягає у підтвердженні країни походження товару, яке може бути важливим для застосування преференцій. Відсутність посилання на інші документи не робить сертифікат походження товару не дійсним. Крім того, сертифікат походження не впливає на митну вартість товару, яка базується на комерційних документах і не залежить від сертифікату походження. Відомості щодо товару, зазначені у сертифікаті, відповідають декларованим та дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно декларованого.

Щодо доводів Відповідача про те, що рахунок-фактура (інвойс) від 16.09.2024 року № 1703/24 не містить відбитку штампа ПМК, проставленого під час перетину митного Кордону, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що документи, які подавалися Позивачем до митного оформлення були подані в електронному вигляду, про що також не заперечується Відповідачем.

Отже, згідно матеріалів справи, до митної декларації № 24UA18U9 від 23.09.2024 року декларантом були подані документи, для здійснення митного оформлення товару в електронній формі, що також підтверджено матеріалами справи.

Як визначено частинами 1 та 2 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Також, згідно положень ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Крім того, слід зазначити про те, що із введенням електронного декларування митниця проставляє штамп і особисту печатку лише при паперовому оформленні, згідно наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосування митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» від 30.05.2012 року № 631 (далі Порядок № 631).

Пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 631 визначено порядок прийняття митної декларації для оформлення, а саме:

- проставлення у разі подання МД на паперовому носії у МД згідно з порядком заповнення митних декларацій за формою ЄАД відбитка штампа ПМК у графі D/J кожного аркуша ЄАД, у нижній частині додаткових аркушів, доповнень, відвантажувальних специфікацій у разі їх застосування;

- проставлення відбитка штампа ПМК на рахунку або іншому документі, який визначає вартість товару (у разі подання його на паперовому носії);

- унесення номера штампа ПМК до ЕК МД (у разі подання МД на паперовому носії) або до ЕМД.

Тобто, як вірно зауважив суд першої інстанції, проставлення відбитка штампа «Під митним контролем» (ПМК) є обов`язком посадової особи ПМО під час прийняття митної декларації для оформлення.

До того ж, варто зауважити, що відповідно до підпункту 5 пункту 5 статті 54 МК України, митний орган з метою контролю правильності визначення митної вартості товару, має право звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, Відповідач міг звернутись до митних органів країни відправлення з питанням справжності рахунку (інвойсу), що був наданий Позивачем для підтвердження заявленої митної вартості. Однак, Відповідач не вчинив таких дій.

Отже, враховуючи вищевикладене, наведені аргументи Відповідача є безпідставними та спростовані вищезазначеним.

Щодо доводів Відповідача про те, що у наданих банківських платіжних документах за № 10 та № 12 відсутні підписи уповноваженого банку, що суперечить ч. 14 Порядку, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.07.2008 року № 216, судова колегія виходить з наступного.

Так, як з`ясовано судом, для визначення митної вартості товару митному органу було надано відповідні повідомлення системи SWIFT, в кожному з яких зазначено дату операції, суму операції в доларах США та найменування банку відправника і банку отримувача, а саме: платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах № 10 від 20.08.2024 року на суму 66 000, 00 доларів США та № 12 від 16.09.2024 року на суму 69 300, 00 доларів США.

Розділ 2 постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 року за № 216 (далі Постанова № 216) регламентує «Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах», а пункт 4 даної постанови зазначає, що термін «платіжна інструкція» уживається у значеннях, визначених у Законі про платіжні послуги.

Натомість підпункт 54 пункту 1 статті 1 Закону «Про платіжні послуги», зазначає, що «платіжна інструкція розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції», тобто розпорядження від платника банківській установі про проведення платежу. Його подає платник до банку і відповідно підписує його.

Відповідно до п. 6 Постанови №216, ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі.

Пункт 14 Постанови № 216 не містить такого обов`язкового реквізиту платіжної інструкції в іноземній валюті, оформленої ініціатором в електронній формі, як наявність підпису уповноваженого банку.

Оформлення зазначених вище платежів відбулось в електронній формі, через систему дистанційного обслуговування, про що є відповідний штамп банку.

Проведення зазначених вище платежів відбулось за допомогою Міжнародної міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів (SWIFT), за межі території України та у валюті, відмінній від національної валюти України, на цей електронний розрахунковий документ накладались електронні підписи відповідних осіб, тоді як відповідні печатки та підписи на платіжному документі відповідно до Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, Постанови № 216, проставляються виключно у разі його подання не в електронному вигляді.

Про достатність повідомлень системи SWIFT, як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти, зазначено у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 826/9719/16.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки на SWIFT повідомленні.

В свою чергу, у наданих декларантом платіжних документах SWIFT міститься посилання на Контракт, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США, та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення, які були підписані електронним підписом відповідальною особою директором ТОВ «ТВП «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилань Відповідача на не відповідність платіжних документів за № 10 від 20.08.2024 року та № 12 від 16.09.2024 року вимогам Постанови № 216.

Що ж до неприйняття Відповідачем експертного висновку ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 19.09.2024 року № 3-2/540, то колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог Положення про порядок проведення цінової експертизи та встановлення відповідності цінових умов договорів (контрактів), затвердженого наказом ДП від 30.05.2011 року № 115-1, акт цінової експертизи являє собою лист, в якому вказуються перелік документів, наданих заявником (договори, угоди, довідки, кон`юнктурна та експертна інформація тощо), зазначається про здійснення аналізу отриманої від заявника інформації, робиться висновок про відповідність або не відповідність вартості послуги кон`юнктурі ринку.

Посилання апелянта на вимоги Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, є безпідставними, так як цей Стандарт є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» (скорочена назва ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ») є провідним інформаційно-аналітичним та експертним центром в Україні з досліджень зовнішніх та внутрішніх ринків товарів і послуг та уповноважене наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 608 від 02.05.2018 року здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.

Тобто, ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» не є суб`єктом оціночної діяльності і не здійснює діяльність з оцінки майна, не здійснює рецензування звітів про оцінку майна, тому не зобов`язане у своїй діяльності керуватися вищевказаним Стандартом.

Відтак, наведені аргументи Відповідача є безпідставними.

Щодо зауважень митниці стосовно Контракту, аркуші якого не пронумеровані та не підписані Сторонами договору, містять ознаки неодноразового сканування, що на думку митниці може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки, суд зазначає таке.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, розміщення нумерації та підпису на документі не може слугувати підставою для висновку, що такі документи підроблені.

Більш того, викладені вище посилання митниці є припущенням та не підтверджуються жодними доказами, зокрема результатами експертизи, висновками спеціаліста, повідомленнями компетентних органів, чи ін. (постанова Верховного Суду від 05.12.2024 року по справі № 380/19286/23).

Як встановлено колегією суддів, поданий Позивачем до митного оформлення Контракт містить всі необхідні реквізити, підписи та печатки відповідальних осіб. Розбіжностей в інформації в документах у порівнянні з поданими інвойсом, митною декларацією, митний орган не встановлено.

Разом з тим, наведені зауваження митного органу не є такими, що впливають на числові значення складових митної вартості товарів, а тому не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.

Щодо зауваження Відповідача про неподання при митному оформленні товару страхового полісу, сертифікату здоров`я та сертифікату SGS відповідно до п. 8.4. Контракту, судова колегія враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем при подачі декларації для митного оформлення імпортованого товару надано лист б/н від 19.09.2024 року, в якому йдеться про відсутність страхування вантажу у зв`язку з військовим станом, введеним на території України. Тобто, з боку Позивача відсутні додаткові витрати, які б могли вплинути на митну вартість товару.

Щодо ненадання сертифікату здоров`я, судом першої інстанції вірно зауважено, що видача відповідного сертифікату на такий вид товару, що переміщуються через митний кордон України, як технічна сіль, чинним законодавством України не передбачено.

Крім того, сертифікат здоров`я та сертифікат SGS не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. До цього ж, сертифікат SGS № 24091802А2 від 18.09.2024 року, 24.09.2024 року було надано Позивачем при наданні пояснень митному органу.

Щодо тверджень митниці, що копія митної декларації країни відправлення від 16.09.2024 року № 74522 не містить посилань на комерційні документи та надана без перекладу, що унеможливлює сприйняття числових значень, судова колегія зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України так само не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

При цьому, Декларант, митному органу надав переклад експортної декларації від 16.09.2024 року № 74522 з якої вбачається вартість задекларованих до експорту товарів, а саме: графа 27 декларації 6 570 398, 01 єгипетських фунтів; графа 25 декларації 48, 5617 курс фунтів по відношенню до долару США; графа 28 декларації 135 300 сума інвойсу у доларах США.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, та, як наслідок, прийняття спірного Рішення про коригування митної вартості товарів.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не може слугувати безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Надані Позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Досліджуючи обґрунтованість доводів про правомірне застосування методу для визначення за ціною угоди щодо ідентичних товарів, Відповідач не переконав суд апеляційної інстанції, чому саме в такому розмірі була визначена митна вартість імпортованого товару, які складові вплинули на формування такої вартості, а в рішення про коригування митної вартості не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 МК України.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Стосовно вимоги Позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000142 від 24.09.2024 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 9, 10 статті 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Так, оскільки вказана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості № UA500370/2024/000065/2 від 24.09.2024 року, неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи, то картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Тобто, Відповідачем безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих Позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Крім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Як визначено ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, приписи вказаної статті Відповідачем були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що Позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до Відповідача всі необхідні передбачені ст. 53 МК України документи, а Відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих Позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко