Справа № 320/3969/23
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року Київ справа № 320/3969/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, Відділ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.11.2022 № 345687, прийняту начальником Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Кривобоком Віктором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова підлягає скасуванню, оскільки винесена щодо позивача відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, а викладені у ній обставини не відповідають дійсності, виходячи з того, що підставою для її прийняття стало виявлення під час перевірки порушення, відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (відсутність посвідчення водія відповідної категорії), у той час, як позивач вказане порушення не вчиняв, перевезення вантажів не здійснював, не є перевізником у розумінні зазначеного закону, а є лише власником транспортних засобів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої визначено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що спірна постанова є правомірною, оскільки матеріали справи не містять відомостей про передання позивачем належного йому транспортного засобу у користування іншій особі (водію, інші особі на підставі нотаріального говору), також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. В той же час з ЄДР випливає, що основним із видів діяльності позивача ФОП ОСОБА_1 є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, отже він є належним автомобільним перевізником. Додатково представник відповідача зауважив, що у позивача була можливість надати заперечення, пояснення та докази з моменту скоєння виявленого правопорушення і до моменту винесення спірної постанови, проте він своїм правом не скористався, тож враховуючи наведене в сукупності позов має бути залишений без задоволення.

Позивач подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи представника відповідача суперечать дійсним обставинам, оскільки він є лише власником транспортних засобів, не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", тож не може нести відповідальності, застосованої до нього спірною постановою. Також зауважив, що представник відповідача у відзиві на позов, у тому числі здійснює посилання на нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Ухвалою від 09.05.2025 суд поновив позивачу строк для подачі відповіді на відзив.

Розглянувши позовну заяву та відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд установив таке.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 345687 від 21.11.2022, винесеною Відділом, до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн за допущення порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме відсутність на момент проведення перевірки посвідчення водія відповідної категорії (акт № 339884), відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Зі змісту акта № 339884 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеного Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області 21.09.2022 випливає, що 21.09.2022 о 8:15 на відрізку дороги - А/д М-05 "Київ-Одеса" 452 км+811м, під час рейдової перевірки перевірено транспортні засоби - MAN TGX 26.440; KRONE AZW18, д.н. НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію - НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; водій ОСОБА_2 , що належать ОСОБА_1 ; згідно ТТН № 21 від 18.02.2022 автомобільний перевізник - ТОВ "АСКТОРГАРГОТРАНС", замовник, вантажовідправник - Аграрний Дім "Геліос". Під час перевірки виявлено порушення, яке полягає у тому, що перевізник, під час перевезення вантажу, не забезпечив водія транспортного засобу документами, які передбачені у статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 вказаного закону, а саме відсутність посвідчення водія відповідної категорії). Згідно вказаний водієм в акті № 339884 пояснень, категорія у процесі.

Представник відповідача зазначив, що листом від 17.11.2022 № 41662/29/24-22 про час і місце розгляду справи про порушення автомобільного перевізника було повідомлено позивача рекомендованим листом 791). Копія спірної постанови направлялась позивачу 22.11.2022 рекомендованим листом 740). Проте вказані документи отримані позивачем не були та повернулися відповідачу з відміткою "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується даними Укрпошти.

Водночас згідно з доводами позивача, про спірну постанову йому відомо не було оскільки він перебуває за кордоном (підтверджується даними паспорта громадянина України для виїзду за кордон) та лише на початку лютого 2023 року через застосунок ДІЯ йому стало відомо про відкриття щодо нього виконавчого провадження ВП 70853096 від 26.01.2023 про стягнення з нього на користь держави штрафу у розмірі 17 000,00 грн на підставі постанови № 345687 від 21.11.2022, винесеної Відділом.

Натомість позивач зазначив, що не є автомобільним перевізником, а належні йому транспортні засоби (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 06.02.202 та СХВ511588 від 06.02.2021) - спеціалізований вантажний контейнеровоз тент MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 , спеціалізований причіп пр. контейнеровоз KRONE AZW18, д.н. НОМЕР_2 , - передані позивачу ФОП ОСОБА_3 на підставі договору позички транспортного засобу № НОМЕР_5 від 01.07.2022 та акта прийому-передачі транспортного засобу від 01.07.2022 б/н (укладеного між ними як ФОП), і знаходиться в користуванні ФОП ОСОБА_3 .

Враховуючи наведені позивачем доводи, підтверджені документально наданими ним доказами, вважаючи протиправною спірну постанову відповідача від 21.11.2022 № 345687, позивач звернувся до суду з цим позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржуване рішення відповідача на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05.04.2001 № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III), норми якого застосовуються судом до спірних правовідносин у редакції, яка діяла на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III, у ньому терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж;

вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Статтею 6 Закону визначено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, окрім іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

На території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює, зокрема: контроль наявності, видачу дозвільних документів на виконання перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично виконується.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Зокрема рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

За приписами статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, окрім іншого: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно з частиною першою статті 29 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов`язаний, окрім іншого: забезпечувати дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт; забезпечувати водіїв необхідною документацією; (частини другої статті 30 Закону № 2344-ІІІ).

Статтею 33 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Автомобільний перевізник повинен, зокрема, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити, дата і місце складання; вантажовідправник; автомобільний перевізник; вантажоодержувач; транспортний засіб, його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Водій транспортного засобу зобов`язаний, окрім іншого, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Згідно з абзацом 3 частини першої статтею 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, системно проаналізувавши наведені норми спеціального закону суд дійшов висновку, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ застосовується виключно до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22 яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України" від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів та частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з наявних у справі доказів встановлено, що позивач не значився ні водієм, ні автомобільним перевізником вантажу на належних йому на праві власності транспортних засобах - MAN TGX 26.440; KRONE AZW18, д.н. НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , переданих ФОП ОСОБА_3 у користування на підставі договору позички транспортного засобу № 0107ПЗ від 01.07.2022. Водночас водієм був ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_6 від 02.09.2022 (категорії В, С), а автомобільним перевізником згідно з ТТН № 21- ТОВ "АСКТОРГАРГОТРАНС".

Отже, аналізуючи вищенаведене у взаємозв`язку з обставинами справи суд спірну постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Ураховуючи встановлені обставини справи в сукупності з правовим регулюванням спірних правовідносин, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої ним спірної постанови.

У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 073,60 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.11.2022 № 345687, прийняту начальником Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Віктором Кривобоком .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: проспект Науки, буд. № 57, м. Київ) судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.