Справа № 420/5495/25
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5495/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого діє адвокат Горбунова Катерина Олександрівна, звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської міської ради Херсонської області (далі відповідач), в якому просить стягнути з Херсонської міської ради Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в сумі 50902,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Херсонської міською військовою адміністрацією 27.01.2025 прийнято розпорядження за № 48-к «Про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 540/7633/21 щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 ». У вказаному розпорядженні зазначено, що датою постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 540/7633/21 є 29.11.2024. Натомість, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 540/7633/21, відповідно до якої ОСОБА_1 поновлено на посаді на посаді державного реєстратора відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради, прийнята 29.10.2024. 14.02.2025 позивач за допомогою месенджеру WhatsApp отримав розпорядження Херсонської міської військової адміністрації від 11.02.2025 за № 76-к «Про виправлення технічної помилки», в якому вказано, що у зв`язку з виявленням технічної помилки в розпорядженні начальника Херсонської міської військової адміністрації від 27.01.2025 за № 48-к, в назві розпорядження, вступній частині та підставі дату видання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду замість « 29.11.2024» читати « 29.10.2024».

Вказані обставини свідчать про затримку виконання відповідачем судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та зумовлює породження у позивача право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в силу приписів статті 236 Кодексу законів про працю України з 30.10.2024 по 14.02.2025.

Датою виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 540/7633/21 є дата прийняття відповідачем розпорядження про поновлення позивача на посаді, яке відповідає вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також дата ознайомлення позивача з таким розпорядженням 14.02.2025.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У зв`язку із зверненням до суду з адміністративним позовом, який не відповідає вимогам процесуального законодавства, ухвалою суду від 10.03.2025 вказаний позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Позивач ухвалу суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 17.03.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.04.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що 27.01.2025 начальник Херсонської міської військової адміністрації на виконання повноважень міського голови, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та постановою Верховної Ради України від 03.11.2022 № 2706-ІХ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бериславському, Генічеському, Каховському, Скадовському, Херсонському районах Херсонської області», видав розпорядження № 48-к «Про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 540/7633/21 щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 ». 11.02.2025 начальник Херсонської міської військової адміністрації видав розпорядження № 76-к «Про виправлення технічної помилки», яка була допущена у розпорядженні начальника Херсонської міської військової адміністрації від 27.01.2025 № 48-к щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді державного реєстратора. 12.02.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попилястим Анатолієм Богдановичем розглянута заява про примусове виконання та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 77167000. Під час виконавчих дій, головним державним виконавцем було встановлено, що рішення суду виконано у повному обсязі, а саме ОСОБА_1 було поновлено на посаді з 01.11.2021.

Рішення про поновлення на роботі звільненого працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

Позивач на момент звернення до суду був поновлений на посаді, тобто рішення суду виконано.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що вимога про стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката стосовно розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою в суді, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

07.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив.

Позивач зазначає, що дата звернення останнього до суду із позовом про стягнення про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, не має жодного значення для вирішення спору у цій справі, відповідно, такі обставини не мають братися до уваги під час вирішення спору по суті, оскільки визначальним, у даному випадку, є виключно дата виконання відповідачем судового рішення про поновлення позивача на посаді, так як саме своєчасність або несвоєчасність виконання роботодавцем вказаного судового рішення є підставою для застосування для роботодавця фінансової відповідальності, у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, посилання відповідача на дату звернення позивача до суду із позовом у цій справі жодним чином не спростовує факту затримки виконання відповідачем постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 540/7633/21.

07.04.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру судових витрат.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 540/7633/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 540/7633/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 скасовано.

Прийнято нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Херсонського міського голови від 27 жовтня 2021 року № 1425-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді державного реєстратора відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради з 01.11.2021 року.

Стягнуто з Херсонської міської ради Херсонської області за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2021 року по 29.10.2024 року в сумі 513 651,39 грн., з відрахуванням з вказаної суми податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнуто з Херсонської міської ради Херсонської області за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) грн.

Відповідно до розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 27.01.2025 № 48-к «Про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 540/7633/21 щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 » скасовано розпорядження міського голови від 27.10.2021 № 1425-к «Про звільнення ОСОБА_1 » поновлено ОСОБА_1 на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради з 01.11.2021.

Розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 11.02.2025 № 76-к «Про виправлення технічної помилки» внесено зміни та виправлено технічну помилку в розпорядженні начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 27.01.2025 № 48-к «Про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 540/7633/21 щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 »: в назві розпорядження, вступній частині та підставі дату видання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду замість « 29.11.2024» читати « 29.10.2024».

У зв`язку з невиплатою середнього заробітку за затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституцій України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 2 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно частин 1, 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина 7 статті 235 КЗпП України).

Відповідно до частини 8 статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз статей 235, 236 КЗпП України дозволяє суду виснувати, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає одразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде в подальшому це рішення суду оскаржуватися.

Суд зауважує, що Верховний Суд уже неодноразово викладав висновки щодо застосування статті 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

Зокрема у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Верховний Суд підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Як зауважив Верховний Суд у справі № 640/19103/19, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 та від 20 липня 2021 року у справі № 826/3465/18, зазначав, що період затримки виконання рішення про поновлення на роботі необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

Судом встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 540/7633/21, серед іншого, поновлено ОСОБА_1 на посаді державного реєстратора відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради з 01.11.2021.

Відповідно до розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 27.01.2025 № 48-к «Про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 540/7633/21 щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 », скасовано розпорядження міського голови від 27.10.2021 № 1425-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради з 01.11.2021.

Таким чином, час затримки виконання рішення про поновлення на роботі буде період з 30.10.2024 (наступний день після ухвалення судового рішення про поновлення на роботі) по 26.01.2025 (день, що передує дню видання роботодавцем розпорядження про поновлення на роботі).

При цьому, суд зазначає, що позивачем помилково визначено час затримки виконання рішення про поновлення на роботі з 30.10.2024 по 14.02.2025, оскільки розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 11.02.2025 № 76-к «Про виправлення технічної помилки», яким внесено зміни та виправлено технічну помилку в розпорядженні начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 27.01.2025 № 48-к «Про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 540/7633/21 щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 » не є розпорядженням про поновлення на роботі.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.

Абзацом 3 пункту 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 28.10.2024 № 58 за останні два місяці до звільнення позивачу нараховано заробітну плату за вересень-жовтень 2021 року у сумі 16526,79 грн (9856,57 грн + 6670,22 грн). Сукупна кількість відпрацьованих робочих днів за цей період складає 25 днів.

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача складає 661,07 грн (16526,79 грн /25 днів).

Затримка виконання рішення про поновлення на роботі становить 60 робочих днів (період з 30.10.2024 по 26.01.2025).

Тому, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за вказаний період складає 39664,20 грн (661,07 грн х 60 робочих днів).

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то сплачений позивачем судовий збір у сумі 968,96 грн підлягає стягненню на його користь з Херсонської міської ради Херсонської області.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у сумі 22000,00 грн, то суд зазначає таке.

За змістом статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЮС ЕКВІТАС» укладено договір № 14-06/24 про надання правничої допомоги від 14.06.2024.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.4 договору № 14-06/24 про надання правничої допомоги від 14.06.2024 правничу допомогу, яка надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної у акті прийому-передачі робіт (надання послуг), яка зазначається в акті. Вартість правничої допомоги за одну годину роботи становить 2000,00грн. (дві тисячі гривень). Вартість правничої допомоги, також, може визначатись у фіксованому розмірі.

За результатами надання правничої допомоги складається акт прийому-передачі робіт (надання послуг), що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правничої допомоги і її вартість (гонорар).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу позивачем надано акт приймання-передачі робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги від 14.06.2024 за 14-06/24 від 14.02.2025, згідно якого адвокатом надано таку послугу: складання позовної заяви (8 год. х 2000,00 грн = 16000,00 грн).

Відповідно до акту приймання-передачі робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги від 14.06.2024 за 14-06/24 від 04.04.2025 адвокатом надано такі послуги:

складання відповіді на відзив (2 год. х 2000,00 грн = 4000,00 грн);

складання заяви про збільшення розміру судових витрат (1 год. х 2000,00 = 2000,00 грн).

Загальна вартість послуг за надання правничої допомоги складає 22000,00 грн.

Слід зазначити, що згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Такий самий висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 січня 2023 року у справі №280/3242/19, від 19 січня 2023 року у справі №1.380.2019.003790, від 30 листопада 2022 року у справі №520/11678/21.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим. Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, суд вважає заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги частково необґрунтованим та, як наслідок, завищеним, а, відтак, таким, що підлягає зменшенню.

Розумно обґрунтованими, на думку суду, є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, оскільки дана сума є співмірною до предмету спору і ціни позову, складності даної справи та об`єму виконаних робіт.

Відтак, суд доходить висновку, що на користь позивача необхідно стягнути з Херсонської міської ради Херсонської області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі задовольнити частково.

Стягнути з Херсонської міської ради Херсонської області (73003, м. Херсон, проспект Незалежності, 37, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 30.10.2024 по 26.01.2025 в сумі 39664 (тридцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят чотири) грн 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Херсонської міської ради Херсонської області (73003, м. Херсон, проспект Незалежності, 37, )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Стягнути з Херсонської міської ради Херсонської області (73003, м. Херсон, проспект Незалежності, 37, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний