Справа № 560/3372/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3372/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.08.2024 № 610 "Про призов на військову службу під час мобілізації" в частині призову на військову службу та направлення для проходження військової служби під час мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 . Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу військової частини і про направлення його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.07.2024 його взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 та видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного. Оскільки, він є опікуном недієздатного ОСОБА_2 , йому надано відстрочку від призову під час мобілізації.

Позивач вказує, що 26.08.2024 на одному з блокпостів в Чернівецькій області, його зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після проходження ВЛК наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.08.2024 № 610 «Про призов на військову службу під час мобілізації» позивача призвано на військову службу та направлення для проходження військової служби під час мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач не погоджуючись з винесеним наказом, просить також виключити його зі списків особового складу військової частини, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що громадянин ОСОБА_1 не зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Додатково зазначає, що на день подання відзиву, позивач не є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та не входить у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що на момент проходження ВЛК позивач не надав жодних документів про наявність у нього підстав для оформлення відстрочки від призову на військову службу. Крім того, згідно даних системи АІТС "Оберіг" у позивача була відсутня відстрочка від призову на момент винесення наказу про мобілізацію.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується військово-обліковим документом із системи Резерв+.

Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.08.2024 позивач визнаний здоровим та придатний до військової служби.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №610 від 26.08.2024 "Про призов на військову службу під час мобілізації" позивача призвано з 26.08.2024 на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Позивач не погоджується з протиправними діями та наказом відповідачів, щодо його мобілізації, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон №3543-ХІІ.

Частиною другою статті 4 Закону №3543-ХІІ установлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 Закону №3543-XII визначено коло осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Суд встановив, що позивач згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2019 по справі № 686/13209/18 є опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , який страждає на стійке хронічне психічне захворювання, яке стало причиною перебування його під диспансерним спостереженням Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру.

Отже, позивач відповідно до п.10 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII не підлягає призову на військову службу під час мобілізації оскільки є опікуном особи, визнаної судом недієздатною.

Приймаючи наказ №610 від 26.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 не враховано обставини того, що у позивача наявна підстава для відстрочки від призову на військову службу, а тому суд вважає, що відповідачем протиправно видано наказ яким позивача призвано на військову службу.

Однак, суд звертає увагу позивача на те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази наявності у позивача оформленої відстрочки (довідки) від призову ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також відсутні докази звернення до органів ТЦК та СП із заявою про оформлення відстрочки на підставі п.10 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII.

Суд також встановив, що 18.11.2024 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов запит від позивача відносно дійсності проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до відповіді наданій позивачу від 18.11.2024 № 08/13599-24-Вих громадянин ОСОБА_1 не зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Додатково слід зазначити, що на день подання відзиву, позивач не є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та не входить у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами відповідної військової частини.

Тобто, для громадян України, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період їх правовий статус військовозобов`язаного змінюється на правовий статус військовослужбовця з дня відправлення громадянина у військову частину з відповідного районного (міського) ТЦК та СП, тобто з дня, який встановлений у наказі про їх призов на військову службу.

Суд враховує те, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача у складі ВЧ НОМЕР_1 , а тому у спірних правовідносинах відсутні підстави для зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу військової частини і про направлення його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 під час зупинення позивача та проведення перевірки військово-облікових документів не врахували, що позивач проходив ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_8 17.05.2024, про що вказано у ВОД згідно системи Резерв+.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позивач не підлягав призову на військову службу на період мобілізації згідно п.10 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних, повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі частково спростували, а позивач частково підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.08.2024 № 610 "Про призов на військову службу під час мобілізації" в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.П. Шевчук