Справа № 640/11686/20
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року ЛуцькСправа № 640/11686/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства «Арсенал» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Арсенал» (далі ДП «Арсенал») звернулось із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.02.2020 №№ , , .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що невчасне погашення земельного податку позивачем відбулося не з вини ДП «Арсенал», а у зв`язку з бездіяльністю Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягала у безпідставній затримці продажу майна платника податків, що перебувало у податковій заставі у зв`язку з погашенням податкового боргу з орендної плати та земельного податку. Оскільки продаж зазначеного майна позивача відбувся лише 06.05.2019 відповідно до Договору купівлі-продажу майна платника податків, в той час, як рішення про погашення боргу шляхом продажу було прийнято 27.02.2015, відповідач більше чотирьох років безпідставно не виконував прийняте ним рішення.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Вважає, що ГУ ДПС у м. Києві неправомірно, в порушення зазначених норм законодавства України, здійснено необґрунтоване нарахування штрафних санкцій.

З урахуванням зазначеного, вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, однак в судовому засіданні 21.07.2020 постановлено ухвалу про перехід до письмового провадження.

Представник відповідача проти позову заперечив та надав суду письмовий відзив на заявлений адміністративні позов.

Зазначив, що відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення,

незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Представник відповідача вважає, що грошові зобов`язання не було сплачено своєчасно, що призвело до виникнення податкового боргу. Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Крім того, представник відповідача надав додаткові пояснення у яких вказав, що відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України та на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.01.2015 у справі №826/19128/14, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було прийнято рішення від 27.02.2015 року №1/25 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було надіслано лист від 02.03.2015 №13564/10 до ДП Завод «Арсенал» щодо проведення оцінки майна.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві надіслано лист від 09.04.2015 №22945/10 до органу управління - Державного космічного агентства України (далі - ДКАУ) про вирішення питання щодо погашення податкового боргу.

Листом від 28.01.2016 №54 (вх. ГУ від 28.01.2016 №3181/10) ДП Завод «Арсенал» повідомив, що свідоцтва на право власності майна згідно акту опису від 21.11.2014 №10 знаходяться в ДКАУ.

Враховуючи те, що описане до податкової застави майно перебуває у ДП Завод «Арсенал» на праві господарського відання, ГУ ДФС у м. Києві було направлено запит від 25.01.2018 №3462/10 до органу управління - Державного космічного агентства України щодо надання згоди на реалізацію майна.

Головне управління ДФС у м. Києві направлено лист від 26.04.2018 №18372/10 на адресу ДП Завод «Арсенал» щодо проведення експертної оцінки майна.

Головним управління ДФС у м. Києві на адресу ДКАУ направлено лист від 13.12.2018 №123664/10 з метою надання інформації, чи входить майно, яке внесено до податкової застави, до складу єдиного майнового комплексу.

Державне космічне агентство України листом від 29.01.2019 (вх. ГУ від 29.01.2019 №19877/10) повідомило про відсутність правових підстав для не виконання ГУ ДФС у м. Києві постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.01.2015 №826/19128/14.

Листом від 18.02.2019 надано звіт та додатки до звіту з актуалізації оцінки майна.

Згідно п. 95.13 ст. 95 Кодексу під час продажу майна на товарних біржах контролюючий орган укладає відповідний договір з брокером (брокерською конторою), яка вчиняє дії з продажу такого майна за дорученням контролюючого органу на умовах найкращої цінової пропозиції.

Головним управлінням ДФС у м. Києві направлено лист від 15.03.2019 №49098 до ТБ «Міжрегіональна товарно-промислова біржа» щодо надання послуг брокера.

Так, між Головним управлінням ДФС у м. Києві та ТБ «Міжрегіональна товарно-промислова біржа» 11.04.2019 укладено договір-доручення на організацію проведення аукціону з продажу майна.

Як наслідок, продаж майна ДП Завод «Арсенал» відбувся 06.05.2019 відповідно до договору купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі.

Представник відповідача зауважує, що відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма є універсальним приписом, якій підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Вважає, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, якій залежить від терміну прострочення.

Представником позивача подано до суду заяви у яких він вказує про відсутність повноважень на представництво інтересів податкового органу в представника відповідача.

Представником позивача подано до суду додаткові пояснення у яких зазначив, що порядок реалізації майна, що перебуває у податковій заставі закріплений у статті 95 Податкового Кодексу України (редакція станом на 18.05.2015, коли отримано судовий дозвіл на реалізацію). Так, зокрема пунктом 95.12 статті 95 Податкового Кодексу України було передбачено, що якщо платник податків самостійно не здійснює оцінку протягом двох місяців з дня прийняття рішення про реалізацію майна, контролюючий орган самостійно укладає договір про проведення оцінки майна.

Рішення про реалізацію мана було прийнято відповідачем 27.02.2015, тобто після спливу двох місяців цього терміну, а саме після 27.04.2015, відповідач мав всі законні підстави для проведення відповідної оцінки з 28.04.2015, але протягом 4 років він цього не робив. Тому, ДП завод «Арсенал» за свої кошти в 2019 році був змушений провести зазначену оцінку, що підтверджується звітом з її проведення та Рецензією на нього, тобто відповідач протягом чотирьох років безпідставно затягував з її проведенням.

Вважає, що у відповідача були всі правові підстави для реалізації майна у 2015 році, але всупереч всім законодавчим вимогам, сама реалізація заставленого майна відбулася лише у травні 2019 року саме з вини відповідача. Просив адміністративний позов задовольнити.

Суд зазначає, що Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Тому Окружний адміністративний суд міста Києва супровідним листом від 21.06.2023 №03-19/22577/23 «Про скерування за належністю справи» на виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ надіслав адміністративну справу №640/11686/20 до Київського окружного адміністративного суду. У подальшому Київський окружний адміністративний суд на виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передав судові справи Волинському окружному адміністративному суду.

Справа надіслана Київським окружним адміністративним судом до Волинського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 25.02.2025.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №640/11686/20 передано на розгляд судді Волинського окружного адміністративного суду Дмитруку В.В.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/11686/20 за позовом державного підприємства «Арсенал» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Запропоновано учасникам справи у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали надати суду додаткові пояснення у справі щодо позовних вимог та заперечень на них.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у м. Києві на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76, та пункт 86.2 статті 86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по земельному податку з юридичних осіб, за результатами якої було складено акт від 15.01.2020 №000100/26-15-04-10/14310520.

Як свідчать обставини та матеріали справи, ДП Завод «Арсенал» на порушення вимог п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено узгоджене грошове зобов`язання по податковим деклараціям по земельному податку з юридичних осіб та зобов`язання, визначене в податкових повідомленнях-рішеннях із затримкою до та більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання (дані щодо погашення сум податкового боргу та інформація щодо несвоєчасної сплати, кількості днів порушення та застосованих штрафних санкцій наведено в акті камеральної перевірки та розрахунку штрафних санкцій).

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 12.02.2020 № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань із земельного податку у розмірі 20% у сумі 6 026 347,84 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.02.2020 № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань із земельного податку у розмірі 10% у сумі 4 947,89 грн та податкове повідомлення-рішення від 12.02.2020 № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань із земельного податку у розмір 10% у сумі 9 911,72 грн.

Не погоджуючись з встановленими порушеннями, позивач оскаржив спірні податкові повідомлення-рішення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є:

- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

-землекористувачі.

Згідно з пп. 14.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є:

земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;

земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 285.1 ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно до п. 285.2 ст. 285 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до поданих податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) платником податків задекларовано земельний податок, які стали до нарахування відповідно до вимог ПК України, а також до нарахування стали грошові зобов`язання по податковим повідомленням-рішенням.

Відтак, нараховані зобов`язання набули статусу податкового боргу, так як станом на дату їх сплати в ІКП рахувався податковий борг або недостатньо було коштів для сплати, відповідно сплачені суми зарахувались на погашення боргу.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Кодексу погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п. 31.3 ст. 31 Кодексу).

Окремої норми щодо перенесення граничного терміну сплати податкового зобов`язання Податковим кодексом України не передбачено.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Кодексу виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до п.п. 89.1.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Відповідно до п.п. 89.3. п. 89.1 ст. 89 ПК України, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до положень п. 89.1 ПК України право податкової застави виникає у разі:

несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Судом встановлено, що податковий борг боржника за земельним податком з юридичних осіб набув статусу узгодженого податкового зобов`язання, оскільки ДП «Арсенал» не здійснив сплату земельного податку у встановлений термін, через що в нього виникла заборгованість за податковими повідомленнями-рішеннями від 12.02.2020 №№ , , , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріли справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження погашення ДП «Арсенал» податкових зобов`язань.

У відповідності до підпункту 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 ПК України).

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України та на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.01.2015 у справі №826/19128/14, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було прийнято рішення від 27.02.2015 №1/25 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.10 ст. 95 Кодексу з метою реалізації майна, яке перебуває у податковій заставі, проводиться експертна оцінка вартості такого майна для визначення початкової ціни його продажу. Така оцінка проводиться у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Як встановлено п. 95.12 ст. 95 Кодексу платник податків має право самостійно здійснити оцінку шляхом укладення договору з оцінювачем. Якщо платник податків самостійно не здійснює оцінку протягом одного місяця з дня прийняття рішення про реалізацію майна, контролюючий орган самостійно укладає договір про проведення оцінки майна.

Згідно п. 95.13 ст. 95 Кодексу під час продажу майна на товарних біржах контролюючий орган укладає відповідний договір з брокером (брокерською конторою), яка вчиняє дії з продажу такого майна за дорученням контролюючого органу на умовах найкращої цінової пропозиції.

Головним управлінням ДФС у м. Києві направлено лист від 15.03.2019 №49098 до ТБ «Міжрегіональна товарно-промислова біржа» щодо надання послуг брокера.

Продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації (п. 95.7 ст. 95 Кодексу).

Так, між Головним управлінням ДФС у м. Києві та ТБ «Міжрегіональна товарно-промислова біржа» 11.04.2019 укладено договір-доручення на організацію проведення аукціону з продажу майна.

Як наслідок, продаж майна ДП Завод «Арсенал» відбувся 06.05.2019 відповідно до договору купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі.

Суд враховує, що відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, якій підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, якій залежить від терміну прострочення.

Згідно частини 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Приписи статті 90 КАС України встановлюють, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Державне підприємство «Арсенал» (01010, місто Київ, вулиця Князів Острозьких, будинок 8, )

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, )

Суддя В.В. Дмитрук