Справа № 705/917/25
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/917/25
2-а/705/37/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції Семчука Дениса Олеговича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до сержанта поліції Семчука Дениса Олеговича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що поліцейським РУП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції Семчуком Д.О. 21.10.2024 відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3311092 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що керуючи транспортним засобом RENAULT DASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Паланській сільській раді, 21.10.2024 о 13:16 год. по вул. Дерев`янка в м. Умань ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» чим порушив п.8.4 ПДР Порушення вимог дорожнього руху. Позивач зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним, винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що поліцейським, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, вказані невірні дані щодо місця розгляду справи та місця вчинення адміністративного правопорушення, оскільки в постанові зазначено адресу: Черкаська область, Уманський район, м. Умань, вул. Дерев`янка, проте, територія на якій нібито було вчинено правопорушення знаходиться в адміністративних межах села Родниківка (за межами населеного пункту) та належить Паланській сільській територіальній громаді. При складанні постанови сержант поліції ОСОБА_2 відмовився уточнювати даний факт, запевнивши, що вказана ним адреса вірна. При цьому, до обов`язків Паланської сільської ради, як органу місцевого самоврядування в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відноситься, зокрема, забезпечення установлення дорожніх знаків на дорогах, які знаходяться у власності територіальних громад. Дорожній знак - 3.21 «В`їзд заборонено», що розміщений на території Паланської сільської територіальної громади в адміністративних межах села Паланською сільською радою не погоджувався. Розділом 8 пунктом 8.21 Правил дорожнього руху визначено що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби та при цьому дорожні знаки не повинні бути обмежені в оглядовості від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. В даному випадку зрозуміло, що дорожній знак стає видно тільки в момент здійснення маневру повороту, що не уможливлює здійснення порушення. Фактично про заборону в`їзду може бути відомо тільки учаснику руху, який вже був ознайомлений з організацією руху на парковці, ніяких попереджувальних знаків, які б застерегли про заборону в`їзду, в перший заїзд парковки немає. На даному в`їзді зрозуміти, що здійснюєш поворот на забороняючий знак можна тільки після початку цього маневру. Працівником поліції не було встановлено фактичне місце правопорушення, а відповідно і обставини можливості чи неможливості здійснення повороту на забороняючий знак, який не видно, однак, відразу на місці зупинки було складено постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Позивач зазначає, що працівником поліції, який розглядав справу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог чинного законодавства щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому спірна постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 14.02.2025 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

За вх. № 5075 від 26.02.2025 від представника Департаменту патрульної поліції Трохименко М.О. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що зазначені в позові доводи Департамент патрульної поліції не визнає та заперечує проти задоволення позову, оскільки, позивач у позовній заяві невірно визначив відповідача з огляду на те, що відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕНА № 3311092 від 21.10.2024 посадова особа, яка винесла постанову поліцейський уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Семчук Денис Олегович. Департамент патрульної поліції є окремою від Головного управління Національної поліції в Черкаській області юридичною особою публічного права. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Нормами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Відповідачем по справі, який виніс оскаржувану постанову, є службова особа Головного управління Національної поліції в Черкаській області, який у відповідності до ст. 13 Закону України «Про національну поліцію» є структурним підрозділом Національної поліції. Згідно із ст. 62 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Із зазначеного слідує, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови представляв Державу та діяв від її імені через орган державної влади, а саме: Головне управління Національної поліції в Черкаській області, тому постанова винесена поліцейським не тільки від його особистого імені, а також від імені Головного управління Національної поліції в Черкаській області, як органу державної влади. Відповідно до ч. 4 ст. 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову. Згідно із пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Таким чином, виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення здійснюється органом поліції, в даному випадку Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області Отже, прийняте судом рішення по даній справі мало вплинути на права та інтереси не Департаменту патрульної поліції, а Головного управління Національної поліції в Черкаській області, як органу державної влади від імені якого винесено постанову, та на обов`язки встановлені законодавством по забезпеченню виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтування Шостого апеляційного адміністративного суду в постанові від 04.02.2025 щодо належного відповідача у справі № 705/6005/24 є абсолютно надуманим, необґрунтованим та не відповідає дійсності, так як Департамент патрульної поліції та Головне управління Національної поліції в Черкаській області є окремими юридичними особам, кожна з яких мають своє ЄДРПОУ, окремі рахунки та не залежать одна від одної. У зв?язку із зазначеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про поновлення пропущеного на оскарження постанови строку із обґрунтуванням причин пропуску.

Відповідно до ч. 1ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова була винесена 21.10.2024, яка була оскаржена позивачем до суду. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.12.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області в особі Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі було відмовлено. Не погодившись із висновком рішення суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. За результатами розгляду справи в апеляційній інстанції, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2025 Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.12.2024 змінено у мотивувальній частині, а в іншій частині залишено без змін. Підставою зміни мотивувальної частини рішення був той факт, що позивач звернувся з даним позовом до неналежного відповідача. Разом з тим, позивачу було роз?яснено його право звернутися до суду з цим же позовом, зазначивши належного відповідача. З даним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 13.02.2025 та з урахуванням позиції апеляційного суду, відповідачем у справі вказав, в тому числі Департамент патрульної поліції.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на подання даного позову.

Стосовно належного відповідача у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП ГУНП в Черкаській області в особі Уманського РУП ГУНП в Черкаській області діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, позивачем заявлено позов до належного відповідача, яким є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена оскаржувана постанова.

Аналогічна позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 705/6005/24; 2а/705/84/24 та у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі за №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 21.10.2024 поліцейським РУП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції Семчуком Д.О. відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3311092 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

У зазначеній постанові вказано, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT DASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Паланській сільській раді, 21.10.2024 о 13:16 год. по вул. Дерев`янка в м. Умань, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» чим порушив п.8.4 ПДР Порушення вимог дорожнього руху.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 зазначає, що поліцейським при винесені оскаржуваної постанови, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, вказані невірні дані щодо місця розгляду справи та місця вчинення адміністративного правопорушення, оскільки в постанові зазначено адресу: Черкаська область, Уманський район, м. Умань, вул. Дерев`янка, проте, територія на якій нібито було вчинено правопорушення знаходиться в адміністративних межах села Родниківка (за межами населеного пункту) та належить Паланській сільській територіальній громаді і при винесені постанови працівник поліції відмовився уточнювати даний факт, запевнивши, що вказана ним адреса вірна. При цьому, до обов`язків Паланської сільської ради, як органу місцевого самоврядування в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відноситься, зокрема, забезпечення установлення дорожніх знаків на дорогах, які знаходяться у власності територіальних громад. Дорожній знак - 3.21 «В`їзд заборонено», що розміщений на території Паланської сільської територіальної громади в адміністративних межах села Паланською сільською радою не погоджувався. Розділом 8 пунктом 8.21 Правил дорожнього руху визначено що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби та при цьому дорожні знаки не повинні бути обмежені в оглядовості від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. В даному випадку дорожній знак стає видно лише в момент здійснення маневру повороту, тобто, його проглядовість є обмеженою. Фактично про заборону в`їзду може бути відомо тільки учаснику руху, який вже був ознайомлений з організацією руху на парковці, ніяких попереджувальних знаків, які б застерегли про заборону в`їзду, в перший заїзд парковки немає. На даному в`їзді зрозуміти, що здійснюєш поворот на забороняючий знак можна тільки після початку цього маневру. Працівником поліції не було встановлено фактичне місце правопорушення, а відповідно і обставини можливості чи неможливості здійснення повороту на забороняючий знак, який не видно, тому при складанні постанови небуло доведи вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.ст. 10, 11 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У наданому Департаментом патрульної поліції відзиві на позовну заяву висловлена позиція лише стосовно того, що Департамент патрульної поліції у даній справі є неналежним відповідачем, проте, стосовно суті позовних вимог, а саме правомірності винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3311092 - відповідачем нічого не зазначено та не надано спростування обгрунтуванням позивача, зазначеним у позовній заяві.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАПне надано, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв`язку з чим дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд дійшов до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 484,48 грн, отже, з відповідача Департаменту патрульної поліції, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 484,48 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 229, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Постанову серії ЕНА № 3311092 від 21.10.2024 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 484 гривні 48 копійок.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік