Справа № 520/7821/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року № 520/7821/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши матеріали адміністративого позову Акціонерного товариства "Укртелеком" (бульв. Шевченка Тараса, буд. 18,м. Київ, 01601, ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Куликівська, буд. 12,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61002, ) третя особа: Фонд державного майна України (вул. Генерала Алмазова, буд.18/9,м. Київ,01601, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Акціонерне товариство "Укртелеком", з адміністративним позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Фонд державного майна України, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору від 25.03.2025 року по виконавчому провадження № 77608695 в розмірі 32 000,00 грн. з Акціонерного товариства "Укртелеком" винесену старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Калініченком Віталієм Володимировичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вчинив всі необхідні дії на добровільне виконання Постанови Східного апеляційного господарського суду, тому постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а також не відповідає принципам примусового виконання, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 10.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідачем до суду не надано відзив на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши повідомлені сторонами обставини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

16.01.2025 Постановою Верховного Суду залишено без задоволення касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртелеком» та Постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 по справі 922/660/24 без змін та зокрема зобов`язано повернути АТ «Укртелеком» на користь держави в особі Фонду державного майна України захисну споруду цивільного захисту №76067, площею 114,4 кв.м., розташовану у підвалі нежитлової будівлі літ. «А-6» за адресою: м. Харків, вул. Свободи, 7/9 (далі по тексту - ЗСЦЗ).

20.01.2025 року був складений АТ «Укртелеком» супроводжувальний лист та акт повернення ЗСЦЗ та 23.01.25 направлені разом з копією облікової картки на ЗСЦЗ, технічним паспортом на ЗСЦЗ, паспортом на ЗСЦЗ та копією довіреності уповноваженого представника на адресу ФДМ України.

АТ «Укртелеком» в супровідному листі, адресованому ФДМ України зазначив про свою готовність добровільного виконання рішення Суду по справі № 922/660/24 та:

1. долучив чотири екземпляра актів прийому-передачі ЗСЦЗ, підписаного зі сторони АТ «Укртелеком» уповноваженим представником;

2. повідомив про готовність передачі ЗСЦЗ та про необхідність направлення представника Фонду за адресою: м. Харків, Нетіченська набережна,8 для отримання ключів від захисної споруди.

Таким чином,на думку позивача, АТ «Укртелеком» вчинив зі своєї сторони дії відповідно до ст. 18 ГПК України, якою регламентовано, що судові рішення. які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

27.01.2025 даний лист з додатками був доставлений адресату - ФДМ України.

З 27.01.2025 документи знаходяться на розгляді в ФДМ України та відповіді на адресу АТ «Укртелеком» та/або підписаного акту не надходило.

Після відкриття виконавчого провадження - 01.04.2025 року, представник АТ «Укртелеком» відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» письмово повідомив державну виконавчу службу, шляхом направлення на офіційну електронну адресу: про самостійне виконання рішення боржником та надав копії документів, зазначених в Додатках 7-9 до позовної заяви.

Таким чином, АТ «Укртелеком» вважає, що вчинило зі своєї сторони дії, направлені на передачу захисної споруди та добровільне виконання рішення Суду, а тому не погоджуючись з діями відповідача звернулося до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII) виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 18 «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 5 Закону України №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець повинен поважати інтереси боржників.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність органів державної виконавчої служби здійснюється з дотриманням принципів:

1) верховенства права;

2) законності;

4) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 4 ГПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до господарського суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 статті 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" - сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Суд зазначає, що згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 02.07.2019 по справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19) загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Таким чином, направивши супровідний лист та акт повернення ЗСЦЗ разом з копією облікової картки на ЗСЦЗ, технічним паспортом на ЗСЦЗ, паспортом на ЗСЦЗ та копією довіреності уповноваженого представника на адресу Фонду державного майна України, позивач зі своєї сторони вчинив всі залежні від нього дії, направлені на передачу захисної споруди та добровільне виконання рішення суду, тому Постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртелеком" підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Укртелеком" (бульв. Шевченка Тараса, буд. 18,м. Київ, 01601, ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Куликівська, буд. 12,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61002, ) третя особа: Фонд державного майна України (вул. Генерала Алмазова, буд.18/9,м. Київ,01601, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору від 25.03.2025 року по виконавчому провадження № 77608695 в розмірі 32 000,00 грн. з Акціонерного товариства "Укртелеком" винесену старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Калініченком Віталієм Володимировичем.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" () судові витрати в загальному розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Заічко О.В.