Справа № 640/14624/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Справа № 640/14624/21 провадження №ЗП/280/356/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Дочірнього підприємства «Артек» (03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 11; )

до Київської митниці (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 8-а; )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Артек» (далі позивач, ДП«Артек») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі відповідач, Митниця), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби, ВМО №1 м/п «Київ-західний», про коригування митної вартості товарів № UA100020/2020/000095/2 від 24.11.2020.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив у митному оформленні ввезеного на митну територію України позивачем товару за заявленою ним вартістю, визначеною самостійно за основним методом. На підтвердження митної вартості позивач надав необхідний пакет документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України (далі МК України), який відповідачем безпідставно не взято до уваги. Позивач вважає, що документи, подані ДП «Артек» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Катющенко В.П.) від 31.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі; встановлено строки подання заяв по суті справи.

Відповідач позов не визнав, 16.06.2021 подав відзив на позовну заяву (вх.№03-14/95410/21), у якому просив відмовити в її задоволенні, стверджуючи про те, що декларантом до митного органу подано митну декларацію для здійснення митного оформлення з документами, які не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, надані позивачем додаткові документи унеможливлювали перевірку митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовлювали необхідність отримання від декларанта визначених статтею 53 МК України додаткових документів та відомостей. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані) не дали можливості остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Просить у задоволенні позову відмовити.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-ІХ Окружним адміністративним судом міста Києва надіслано дану справу до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-IX» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, Київським окружним адміністративним судом передано справу №640/14624/21 Запорізькому окружному адміністративному суду.

03.03.2025 справа №640/14624/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду, після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного в порядку Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Семененко Марині Олександрівні.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, розпочато спочатку судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2025 замінено відповідача Київську митницю Держмитслужби на правонаступника - Київську митницю.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

14.04.2016 між позивачем (Покупець) та компанією «KATSAN KIMYA SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI» (м. Стамбул, Туреччина) (Постачальник) укладено контракт на поставку товарів № АК 0416, за умовами якого поставка товару здійснюється партіями протягом 365 календарних днів з моменту підписання Контракту Сторонами; партія товару підлягає відвантаженню Постачальником перевізнику протягом 15 календарних днів з моменту отримання Постачальником замовлення на поставку товару від Покупця. Умови поставки FCA, Стамбул (ІНКОТЕРМС 2010), умови поставки кожної конкретної партії товару зазначаються в інвойсах або проформах інвойсів, що виставляються Постачальником, на підставі замовлення на поставку товару, отриманого від Покупця.

Додатковою угодою №3 від 20.06.2018 до контракту № АК 0416 від 14.04.2016 сторони узгодили зміни умов оплати товару виклавши п. 5.2 контракту у такій редакції: «Оплата за товар по цьому Контракту відбувається в Євро шляхом перечислення на рахунок, вказаних Постачальником, на умовах 100% передплати відповідно до Інвойсів або Проформ Інвойсів, виставлених Постачальником на підставі замовлення на поставку товару, отриманого від Покупця. При цьому поставка товару повинна бути здійснена протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати здійснення Покупцем попередньої оплати за товар. По окремій домовленості Сторони відповідно до Інвойсів або Проформ Інвойсів оплата може бути здійснення і після поставки товару Покупцю Постачальником».

Продавцем виписано рахунок-фактуру (інвойс) № КЕ0246 від 12.11.2020 на оплату товару загальну суму 14 308,80 Євро, відповідно до контракту № АК 0416 від 14.04.2016.

Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №84 від 29.12.2020 позивач сплатив на користь «KATSAN KIMYA SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI» (м. Стамбул, Туреччина) кошти в сумі 24 292,20 Євро, призначення платежу містить посилання на контракт № АК 0416 від 14.04.2016.

Для здійснення митного оформлення товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) № UA 100020/2020/051774 від 23.11.2020, в якій заявлено до митного оформлення, у тому числі, такі товари: Товар 1: «Мастики для ущільнення склопакетів не в аерозольній упаковці у комплекті із затверджувачем фірмова назва KATPLAST 399… Торговельна марка KATSAN. Виробник: KATSAN KIMYA SANAYI VE TIC. A.S.».

Митна вартість товарів визначена за першим методом (за ціною контракту) з урахуванням вартості транспортних витрат до кордону з Україною.

Разом із митною декларацією позивачем надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): контракт № АК 0416 від 14.04.2016; додаткова угода №3 від 20.06.2018 до контракту; інвойс № КЕ0246 від 12.11.2020, CMR № 494 від 20.11.2020, пакувальний лист б/н від 12.11.2020, коносамент GCL/EVY/ODS/201081 від 14.11.2020; довідка про транспортні витрати № 23-11/3 від 23.11.2020; експортна накладна відправника № 20410300ЕХ118298 від 13.11.2020; договір про надання транспортно-експедиторських послуг № П-04/12 від 04.12.2019.

За результатами розгляду поданих декларантом документів, Митницею виявлено такі розбіжності:

1. Положеннями п. 2.3 контракту від 14.04.2016 №АК 0416 визначено, що ціни на товар включають вартість експортного пакування. Відомості щодо включення до ціни товару інших витрат відсутні. Разом із тим, положеннями п. 3.4 Контракту передбачено, що продавець несе витрати щодо митного оформлення товару при вивезені. Однак такі витрати не включені до ціни товару.

2. Положеннями п. 3.2 Контракту встановлено, що поставка здійснюється на умовах FCA Стамбул. Відповідно до положень Інкотермс - 2010, при умовах поставки FCA до обов`язків продавця належить здійснення навантаження на транспортний засіб, представлений покупцем, а у випадках передачі товару не на площах продавця - здійснити доставку товару до визначеного місця. Однак, відомості про такі витрати або їх включення до ціни угоди не надано.

3. Така складова митної вартості, як транспортування не підтверджена документально, не визначена кількісно та достовірно.

4.Положення Контракту не містять відомостей щодо включення до ціни угоди витрат на навантаження, передбачених частиною 10 статті 58 МК України. Разом із тим, надані відомості щодо витрат на транспортування не підтверджені належним чином та не піддаються обчисленню та перевірці, що суперечить положенням частини 2,21 статті 58 Кодексу.

5.Також, відповідно до положень п.5.2 Контракту передбачено передплата за товар у розмірі 100%.

Декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) виписку з бухгалтерської документації.

Також, враховуючи норми частини 6 статті 53 МК України позивачу було запропоновано за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Позивач повідомив митний орган, що не має можливості подати додаткові документи протягом 10 днів.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, Митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000095/2 від 24.11.2020, відповідно до якого зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору у зв`язку з тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару, не містять відомостей щодо числових значень складових митної вартості. Зазначено, що враховуючи неможливість застосування попередніх методів митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях за митною декларацією від 18.09.2020 № UА100040/2020/186307 із розрахунку 1,61 дол. США за кг.

На підставі митної декларації № 100020/2020/052187 від 24.11.2020 товар випущено у вільний обіг відповідно до статті 55 МК України.

Позивач звернувся до Митниці з листом від 25.01.2021 вих№5, в якому просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000095/2 від 24.11.2020 та визначити митну вартість за першим методом, для чого подав додаткові документи: рахунок на оплату послуг перевезення № 2148 від 25.11.2020; платіжне доручення № 2236 від 27.11.2020 на оплату транспортних послуг; акт надання послуг № 2151 від 25.11.2020; платіжне доручення № 84 від 29.12.2020; заява про купівлю іноземної валюти або банківських металів № 84 від 29.12.2020.

01.02.2021 листом №7.8-8/15/11/2013 митним органом повідомлено, про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості UA100020/2020/000095/2 від 24.11.2020.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

За правилами ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 02.07.2019 (справа №804/1416/16), від 30.07.2018 (справа №804/16582/14), від 05.06.2018 (справа №804/475/16), від 02.06.2022 (справа № 460/2674/20) тощо.

Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Так, в рішенні про коригування митної вартості товарів UA100000/2020/000095/2 від 21.11.2020 p. митний орган вказує, що положеннями п. 2.3 контракту від 14.04.2016 №АК 0416 визначено, що ціни на товар включають вартість експортного пакування. Відомості щодо включення до ціни товару інших витрат відсутні. Разом із тим, положеннями п. 3.4 Контракту передбачено, що продавець несе витрати щодо митного оформлення товару при вивезені. Однак такі витрати не включені до ціни товару. Крім того, положеннями п. 3.2 Контракту встановлено, що поставка здійснюється на умовах FCA Стамбул. Відповідно до положень Інкотермс - 2010, при умовах поставки FCA до обов`язків продавця належить здійснення навантаження на транспортний засіб, представлений покупцем, а у випадках передачі товару не на площах продавця - здійснити доставку товару до визначеного місця. Однак, відомості про такі витрати або їх включення до ціни угоди не надано. Положення Контракту не містять відомостей щодо включення до ціни угоди витрат на навантаження, передбачених частиною 10 статті 58 МК України.

Суд зазначає, що згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) термін FCA (FREE CARRIER (...named place) «франко-перевізник» (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця.

Отже, за наведених умов продавець несе усі витрати, пов`язані з переміщенням товару до визначеного місця, у тому числі витрати щодо митного оформлення товару при вивезенні, здійснення навантаження на транспортний засіб, а тому відповідні твердження митного органу є безпідставними, оскільки не враховані умови поставки.

Щодо посилань митного органу на те, що така складова митної вартості, як транспортування не підтверджена документально, не визначена кількісно та достовірно, суд зазначає, що згідно частини 10 статті 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

На підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України за даною поставкою позивач надав до митного органу довідку про транспортні витрати Вих.№23-11/3 від 23.11.2020 ТОВ «Дайрект Лайн», яка містить інформацію про вартість транспортних витрат з перевезення вантажу за межами митної території України за маршрутом з фабрики KATSAN KIMYA SANAYI VE TIC. A.S./порт Istanbul (Турція) ОМПТ (Україна) для вантажу, який знаходився в контейнері ADMU5113494 згідно з коносаментом №GCL/EVY/ODS/201081 від 14.11.2020, що складає 20 415,82 грн без ПДВ. Крім того в довідці зазначено, що страхування вантажу за межами митної території України не проводилося.

Також, додатково було надано рахунок на оплату №2148 від 25.11.2020, який містить інформацію про вартість доставки вантажу, а саме: морське перевезення 20415,82 грн (суми без ПДВ); транспортно-експедиційні послуги на митній території України - 7 245,59 грн. (суми без ПДВ); автоперевезення на митній території України 10 640,29 грн.; зважування 260,10 грн. (суми без ПДВ); страховий платіж 385,00 грн.

Аналогічні відомості зазначені в Акті здачі-прийнятті робіт(надавання послуг) №2151 від 25.11.2020.

Вказані документи містять посилання на номер контейнеру та коносаменту, які дозволяють ідентифікувати відповідні витрати з даною поставкою.

Суд зважає на висновок Верховного Суду, висловлений в постанові від 31 травня 2019 року по справі №804/16553/14 (№К/9901/5149/18), з урахуванням якого зауважує, що чинним законодавством не встановлено типової форми довідки про транспортні витрати та не встановлено її обов`язкових реквізитів, з огляду на що суд визнає належним доказом розміру витрат на перевезення надану декларантом довідку про транспортні витрати.

Митним органом не надано доказів на підтвердження того, що витрати позивача на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України були іншими, ніж задекларовано та підтверджено наданими до митного оформлення документами.

За наведеного вище, посилання Митниці на те, що витрати на транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, є безпідставними.

Щодо посилання на те, що відповідно до положень п. 5.2. Контракту передбачено передплата за товар у розмірі 100%, суд зазначає, що за встановленими судом обставинами на підтвердження вартості товару відповідачу разом із іншими документами наданий інвойс №КЕ 246 від 21.11.2020.

Крім того, додатково надано платіжне доручення в іноземній валюті №84 від 29.12.2020 на оплату товару, в якому міститься посилання на Контракт АК 0416 від 14.04.2016, а також заяву на купівлю іноземної валюти №84 від 29.12.2020, яка посилається на Контракт № АК 0416 від 14.04.2016 р. та інвойс №КЕ 246.

Суд наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду (для прикладу, постанови від 13 серпня 2020 року у справі № 815/3451/16, від 21 квітня 2021 року у справі №815/3558/16) умови оплати товару не є ціноутворюючим фактором, що дозволяє дійти висновку про безпідставність відповідних посилань Митниці.

Також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA100020/2020/000095/2 від 24.11.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 270,00 грн, у зв`язку з чим, враховуючи висновок суду про наявність підстав для задоволення позову, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з положеннями абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX, судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100020/2020/000095/2 від 24.11.2020, прийняте Київською митницею Державної митної служби України.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства «Артек» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Дочірнє підприємство «Артек», місцезнаходження: 03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 11; .

Відповідач Київська митниця, місцезнаходження: 03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 8-а; .

Повне судове рішення складено 12.05.2025.

Суддя М.О. Семененко