Справа № 160/17921/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи у колгоспі ім. Тімірязєва з 25.06.1984 до 26.02.1992 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з 22.04.2024.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами розгляду заяви позивача від 22.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано період роботи у колгоспі ім. Тімірязєва з 25.06.1984 до 26.02.1992 через відсутність довідки про трудову участь та зазначено про недоліки оформлення трудової книжки. Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним, оскільки разом із заявою про призначення пенсії ним було подано всі необхідні документи для підтвердження наявності необхідного для призначення пенсії страхового стажу. Довідку про трудову участь за період роботи у колгоспі позивач надати не має можливості у зв`язку з ліквідацією роботодавця та втратою його архіву. Період його роботи у колгоспі ім. Тімірязєва можуть підтвердити свідки - особи, які працювали разом з ним у вказаному колгоспі. Неналежний порядок ведення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист, призначення йому пенсії за віком.
Ухвалою від 09.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази у відповідача.
Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав у тому числі трудову книжку НОМЕР_1 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 40 від 29.04.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 років. У рішенні зазначено, що вік заявника становить 60 років 07 днів, страховий стаж - 26 років 02 місяці 11 днів. За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 від 25.06.1984, оскільки дата її заповнення не відповідає даті друку бланка, печатка на титульній сторінці сучасна (з кодом підприємства), період роботи у колгоспі з 25.06.1984 до 26.02.1992 не зараховано, оскільки не надано довідку про трудову участь.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами першою-другою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Судом встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (дата заповнення - 25.06.1984, відбиток печатки Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Отрадне»), містяться, зокрема, такі записи:

запис № 1 25.06.1984 прийнятий у члени колгоспу ім. Тімірязєва шофером (протокол № 6 від 30.06.1984);

запис № 2 26.02.1992 колгосп ім. Тімірязєва згідно з рішенням Новомосковського райвиконкому № 156 від 26.02.1992 перейменовано на АВОП «Отрадне» (рішення № 156 від 26.02.1992);

запис № 3 31.03.2000 у зв`язку з реорганізацією АВОП «Отрадне» у ТОВ «Агрофірма Отрадне» в порядку переведення звільнено з членів АВОП «Отрадне» (протокол № 3 від 31.03.2000);

запис № 4 01.04.2000 прийнятий на роботу в автогараж шофером ТОВ «Агрофірма Отрадне» (наказ № 1 від 01.04.2000);

запис № 5 02.06.2000 СВК «Отрадне» є правонаступником АВОП «Отрадне» згідно з рішенням Новомосковської райдержадміністрації № 0010250 від 02.06.2000;

запис № 6 06.06.2000 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 28к від 06.06.2002.

Згідно з розрахунком стажу позивача (формою РС-право) страховий стаж становить 26 років 02 місяці 11 днів. До страхового стажу зараховано такі періоди: 22.05.1982-19.05.1984 (строкова військова служба), 01.01.1999-30.06.2002, 01.10.2002-31.01.2003, 01.04.2003-05.05.2003, 01.06.2003-31.12.2003, 01.01.2004-31.12.2005, 01.01.2006-16.07.2006, 19.09.2006-31.12.2007, 04.01.2008-31.10.2008, 02.11.2008-30.11.2008, 16.12.2008-28.09.2012, 07.11.2012-02.04.2013 (безробіття), 03.04.2013-31.12.2022, 09.01.2023-31.12.2023.

Періоди страхового стажу позивача з 01.01.1999 обчислено згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

На підтвердження трудової діяльності у колгоспі ОСОБА_1 не надав трудову книжку колгоспника встановленого зразка.

Записи про членство ОСОБА_1 у колгоспі ім. Тімірязєва у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 засвідчено печаткою Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Отрадне», яке з 02.06.2000 було правонаступником АВОП «Отрадне», на яке 26.02.1992 перейменовано колгосп ім. Тімірязєва.

Трудова книжка серії НОМЕР_1 у відомостях про роботу містить записи щодо виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві: 1984 рік (з 25.06.1984) 148 (прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 140); 1985 рік 280 (мінімум 280); 1986 рік 302 (мінімум 280); 1987 рік 282 (мінімум 280); 1988 рік 288 (мінімум 280); 1989 рік 300 (мінімум 280); 1990 рік 313 (мінімум 280); 1991 рік 284 (мінімум 280); 1992 рік 309 (мінімум 280); 1993 рік 281 (мінімум 280); 1994 рік 325 (мінімум 280); 1995 рік 333 (мінімум 280); 1996 рік 314 (мінімум 280); 1997 рік 297 (мінімум 280); 1998 рік 311 (мінімум 280); 1999 рік 312 (мінімум 280); 2000 рік (до 31.03.2000) 67 (мінімум 65).

Положеннями пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Листом Комунальної установи «Новомосковський районний трудовий архів» від 07.05.2024 № О-284 повідомлено, що документи з особового складу та довідковий апарат до них колгоспу «Тімірязєва» на зберігання не передавалися, у зв`язку з чим надати довідки про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 та перейменування за період з 1984 року до 2000 року немає можливості.

Також позивачем до позовної заяви додано копію акта від 20.01.2010 прийому-передачі архівних документів від ТОВ «Агрофірма Отрадне» по особових справах працівників колгоспу ім. Тімірязєва до СФГ «Ранок», та копію довідку голови ТОВ «РАНОК 2017» про те, що трудовий архів втрачено, на зберігання не передавався.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Агрофірма Отрадне» () перебуває у стані припинення, про що 19.12.2011 внесено запис № 9004759.

Пунктом 2 цього Порядку № 637 передбачено, що у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Згідно з абзацом 1 пункту 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.

З огляду на приписи підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Тобто, відповідач не позбавлений можливості, зокрема, у разі відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, тривалість трудоднів тощо.

Проте, таких дій чи заходів в частині самостійного витребування відповідачем матеріалів, що містять відомості про трудовий стаж позивача, вжито не було.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком рішенням № 40 від 29.04.2024.

Така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 40 від 29.04.2024.

Обчислення страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених законодавцем повноважень.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі ім. Тімірязєва з 25.06.1984 до 26.02.1992 не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять сукупності належних доказів на підтвердження трудової діяльності позивача у колгоспі протягом спірного періоду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.04.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з виходом за межі позовних вимог.

Позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 20.06.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 40 від 29.04.2024 про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.04.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 09.05.2025.

Суддя В.В. Рянська