Справа № 640/13801/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Справа № 640/13801/19 Провадження №ЗП/280/183/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №640/13801/19, яка перебувала в провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва та не була розглянута зазначеним судом до прийняття рішення про його ліквідацію, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» (далі-позивач, ТОВ «ІБГ») до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 21.07.2016 № ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Ухвалою суду від 24.02.2025 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Також, зазначеною ухвалою суду замінено відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ) на правонаступника - Головне управління ДПС у м.Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірним податковим повідомленням рішенням до нього протиправно застосовано штрафні санкції за не подання податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року. Позивач зазначає, що посилання податкового органу на те, що ним до декларації з ПДВ за березень 2016 року від 22.04.2016 № не було додано додатку 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», чим порушено п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, є безпідставними, оскільки позивачем 20 квітня 2016 року особисто, в паперовому вигляді, було подано податкову звітність з податку на додану вартість за березень 2016 року з усіма додатками, зокрема: податкова декларація з податку на додану вартість від 20.04.2016 (1 аркуш); довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 20.04.2016 (1 аркуш); розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 20.04.2016 (1 аркуш). Позивач зазначає, що така звітність, разом з усіма додатками, була перевірена податковим органом на наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, була прийнята до реєстрації, про що свідчать відмітки про прийняття від 20.04.2016 на кожному аркуші та додатках до звітності. Також, позивач вказував на те, що жодних рішень про невизнання такої звітності позивач не отримував. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень у відзиві на позовну заяву послався на те, що за результатами камеральної перевірки було встановлено не подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року, чим порушено вимоги пп.49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49 розділу ІІ Податкового кодексу України. Представник відповідача зазначає, що ТОВ «ІБГ» було подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві декларацію з ПДВ за березень 2016 року від 20.04.2016 №, додаток 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» у паперовому вигляді. При цьому, до декларації з ПДВ за березень 2016 року від 22.04.2016 № не було подано додатку 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», чим порушено вимоги п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України. Відповідач зазначає, що декларація з ПДВ за березень 2016 року від 20.04.2016 № не визнана як податкова звітність, про що повідомлено платника податків листом від 22.04.2016 №4670/10/26-50-08-04. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов таких висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09.06.2016 ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «ІБГ», за результатами якої складено Акт перевірки від 09.06.2016 №1038/26-50-12-01-11/32486636.

Відповідно до висновків Акту перевірки, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пп.49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49 розділу ІІ Податкового кодексу України, в частині не подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року.

На підставі висновків Акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення рішення № від 21.07.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн.

Судом встановлено, що позивачем оскаржено в адміністративному порядку податкове повідомлення рішення, проте скарги позивача залишені без задоволення, а спірне рішення без змін.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Згідно ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу.

Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

З аналізу викладених норм вбачається імперативний характер вищенаведеної норми, який означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України.

Таким чином, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов`язкових реквізитів, передбачених п.48.3 та п.48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрація податкової декларації у день її отримання органо державної податкової служби.

При цьому, виключні підстав для відмови у прийнятті податкової декларації наведені у п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України, а саме: у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Крім того, приписами Податкового кодексу України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.48.3 та п.48.4 Податкового кодексу України, а саме на підставі п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Позивачем зазначено, що з лютого по жовтень 2016 року ним подавалась податкова звітність до податкового органу у паперовому вигляді у зв`язку з відмовою в укладенні (підписанні) договору про визнання електронних документів.

Дана обставина підтверджується листами податкового органу №5/10/26-50-10-П від 09.03.2016 та від 21.04.2016 №4594/10/2650-08-04.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що податковий орган в обґрунтування власної позиції посилається на те, що податкова декларації з ПДВ за березень 2016 року від 20.04.2016 була подана з порушенням встановлених вимог, оскільки до декларації не було подано додатку 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду (Д2)», чим порушено п.46.1 ст.46 ПК України.

Проте, суд не може погодитись з такими доводами податкового органу, з огляду на те, що в матеріалах справи мітиться копія податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року від 20.04.2016, на якій міститься штамп ДПІ у Голосіївському районі про її прийняття, зокрема такий штамп міститься і на додатку 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду (Д2)».

Також, суд зазначає, що правовідносини щодо подачі позивачем податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року також досліджувалися під час розгляду адміністративної справи №640/13843/19.

Так, у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2021 по справі №640/13843/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, судом було встановлено такі обставини:

«…Разом із тим, як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи доказів, податкова звітність за березень 2016 року була подана ТОВ «Інвестиційно-будівельна група» 20.04.2016 року та отримана податковим органом.

Крім того, зазначена податкова звітність була подана з усіма додатками: податкова декларація з податку на додану вартість від 20.04.2016; довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 20.04.2016; розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 20.04.2016 року…

… Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про невизнання поданої податкової звітності за березень 2016 року, в тому числі листа від 22.04.2016 року №4670/10/26-50-08-04.

Суд наголошує, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження оформлення вищевказаного рішення у встановленому Податковим кодексом України порядку та вручення (отримання) позивачем, натомість усі докази подання декларації з ПДВ за березень 2016 року з усіма додатками надавалися до контролюючого органу…».

Отже, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2021 по справі №640/13843/19, яке набрало законної сили 06.10.2021, було встановлено факт подачі позивачем до податкового органу податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року у повному обсязі.

Також, зазначеним рішенням суду було встановлено те, що повідомлення про невизнання податковою звітністю податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року не було належним чином вручено позивачу.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» (03127, м.Київ, пр.40-річчя Жовтня, 100/2, ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 21.07.2016 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група» судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова