Справа № 214/576/25
Суддя: Сіденко С. І.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/576/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сіденка С. І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №03724134 від 25.12.2024 року,

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Новак А. М., звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 25.12.2024 посадовою особою Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції лейтенантом поліції Шустовим С. Д. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 03724134 за якою на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400,00 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП за фактом керування транспортним засобом особо, яка не має права керування таким транспортним засобом. Позивач заперечує наявність складу, події правопорушення, зазначає, що він не керував транспортним засобом, як зазначено в оскаржуваній постанові. На місці зупинки інспектор не ознайомив позивача з матеріалами справи, зокрема з відеозаписом, який би підтверджував факт руху транспортного засобу під керуванням позивача. Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський, який виносив оскаржувану постанову перешкоджав позивачу у реалізації права на отримання правничої допомоги, позивачу у встановленому законом порядку не було роз`яснено права, в тому числі на отримання правової допомоги на місці розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. З наведених підстав представник позивача у позовній заяві просить суд оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 28.01.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами, витребувано від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, , адреса: 50001, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, засвідчену належним чином копію оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №03724134 від 25.12.2024 (а. с. 16)

На виконання вимог ухвали від 28.01.2025 Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг в частині витребування доказів повідомив, що надати до суду засвідчену належним чином копію витребуваної постанови не має можливості, оскільки остання була направлена до Покровського відділу ДВС у місті Кривому Розі для примусового виконання (а. с. 24).

Ухвалою від 31.03.2025 витребувано від Покровського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №03724134 від 25.12.2024, на підставі якої відкрито виконавче провадження № 76972935 (а. с. 33).

Ухвала від 31.03.2025 виконана (а. с. 36 - 39).

Крім того, під час розгляду справи представником позивача до суду подано клопотання про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, яке ухвалою від 30.01.2025 повернуто заявникові (а. с. 21).

Представником відповідача Департаменту патрульної поліції подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. До відзиву долучено відеозапис на оптичному диску з відеофіксацією подій складання оскаржуваної постанови.

Від третьої особи по справі пояснень щодо позову до суду не надходило.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд дійшов наступних висновків.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.01.2023 відповідачу роз`яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

При подачі відзиву відповідачем не виконано обов`язок надсиланні відзиву іншим учасникам справи.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України до відзиву додаються в тому числі документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Ухвавлою від 31.03.2025 крім вирішення питання про витребування доказів, витребувано від відповідача по справі докази надіслання позивачу відзиву з описом вкладення. Ухвала отримана відповідачем 31.03.2025 в зареєстрованому електронному кабінеті, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа (а. с. 35).

З огляду на викладене та невиконання відповідачем вимог частин 3 та 4 ст. 162 КАС України, суд не приймає до уваги поданий відповідачем відзив.

Разом з тим, до відзиву долучено відеозапис на оптичному диску з відеофіксацією подій складання оскаржуваної постанови.

Наданий відповідачем диск із відеозаписом є неналежним доказом, суд констатує, що наданий доказ відповідає вимогам електронного доказу.

Висновок суду відповідає роз`ясненням що містяться у Постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 751/6069/19, провадження № 51-1704км20.

Верховний Суд, зокрема, наголосив, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значенні тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, що має значення, та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записані на оптичний диск (носій інформації) електронні файли у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Крім того, суд звертає учасників справи, що відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З огляду на той факт, що вказані докази подані до суду в електронній формі, суд не вбачає підстав не брати їх до уваги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як слідує з матеріалів справи, постановою інспектора 1 взводу першої роти 2 бат. Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Шустовим С. Д. винесена постанова серії ЕНА № 3724134 від 25.12.2024 відносно позивача ОСОБА_2 , якою накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП за те, що він 24.12.2024 о 22.48 у м. Кривому Розі по вул. Корнія Речмидила біля буд. 18 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, днз. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до статі 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статі 77 КАС Українипередбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року № 760/2846/17.

При розгляді справи судом досліджено надані відповідачем відеозаписи з патрульного автомобіля та бодікамер, на яких зафіксовано факт керування відповідачем автомобілем Volkswagen Passat, чим спростовуються твердження, викладені у позовній заяві, про те, що позивач не керував транспортним засобом.

З наданих суду відеозаписів слідує, що особа яка керувала автомобілем Volkswagen Passat ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видала себе за іншу особу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред`явивши інспектору посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , відносно якого інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

При виявленні факту пред`явлення позивачем по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія свого брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інспекторами патрульної поліції за місцем проживання позивача, останньому було повідомлено про цей факт, а також повідомлено, що складений на ОСОБА_3 протокол за ст. 130 КУпАП буде скасовано та буде складено новий протокол відносно позивача та винесена постанова за фактом керування транспортним засобом особою, яка не мала права керування транспортним засобом.

Після розмови з інспекторами патрульної поліції, які повідомили позивачу про пред`явлення ним посвідчення водія його брата, позивач зачинив двері до свого помешкання та відмовився спілкуватись з інспекторами патрульної поліції та надавати будь-які пояснення.

Таку поведінку позивача суд розцінює як невдалу спробу уникнути адміністративної відповідальності в тому числі за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З огляду на той факт, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при зупинці транспортного засобу, яким він керував, пред`явив посвідчення водія іншої особи, не мавши при собі при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, виданого на його ім`я, суд дійшов висновку про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому суд критично ставиться до доводів, викладених у позовній заяві про те, що позивачу не було роз`яснено його прав та обмежено його право на отримання правничої допомоги, оскільки як слідує з наданих відповідачем відеозаписів, останньому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Правами, передбаченими ст. 268 КУпАП позивач не скористався, видав себе за іншу особу, а при встановленні цього факту відмовився спілкуватись з працівниками поліції. Суд повторно наголошує на тому, що така поведінка позивача трактується як спроба уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, тому в даному випадку доводи викладені у позовній заяві є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , так як надані стороною відповідача електронні докази повністю спростовують твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та порушення порядку розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Оскільки позивачу у задоволені позову відмовлено, судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 139 КАС України слід залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 242-243, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №03724134 від 25.12.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений без проголошення 12 травня 2025 року.

Суддя Сіденко С. І.