Справа № 560/5176/25
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5176/25
УХВАЛА

іменем України

09 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до державної установи "Центр пробації", в якому просить

визнати протиправними дії Державної установи "Центр пробації" які полягають у застосуванні з січня 2020 по 31.12.2022 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби за вказаний період та

зобов`язати Державну установу "Центр пробації" здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2020 по 31.12.2022 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби за вказаний період, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 відповідно.

Ухвалою від 03.04.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 03.04.2025 позивач подав заяву про поновлення строку, у якій вказує, що звільнений із служби 19.08.2022, а стаття 233 КЗпП України в новій редакції почала діяти з 01.07.2023. Крім того, оскільки в наказі про звільнення не вказаний порядок обчислення грошового забезпечення та інших додаткових видів грошового забезпечення, вважає, що є підстави для визнання судом поважності пропуску строку звернення до суду та відкриття провадження у справі, для надання можливості особі захистити своє порушене право та захистити від неправомірних дій відповідача.

Ухвалою від 10.04.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребував у відповідача копію грошового атестату або інших розрахунків, сум, нарахованих ОСОБА_1 при звільненні та документи вручення вказаних документів.

На виконання ухвали суду від 10.04.2025 представник державної установи "Центр пробації" зазначив, що копію трудової книжки та розрахункового листа надіслав позивачу 02.01.2023 засобами поштового зв`язку.

Від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовну заяву без розгляду. В обґрунтування клопотання вказує, що в день звільнення зі служби позивачу було відомо про нараховані та виплачені суми при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати грошового забезпечення (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), так як ним отримана копія трудової книжки та розрахунковий лист. За таких обставин, позивачем пропущений тримісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений статтею 233 КЗпП України, оскільки на момент звільнення та після звільнення, при проведенні остаточного розрахунку, тобто в день звільнення знав про порушення, на його думку, прав та інтересів, але не вчиняв жодних дій щодо перерахунку та виплати йому грошового забезпечення.

Ухвалою від 29.04.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 29.04.2025 позивач подав заяву про поновлення строку, у якій вказує, що відмова у відкритті провадження у справі з посиланням на вимоги частини 2 статті 233 КЗпП України, в редакції на момент звернення до суду, без урахування обставин справи можна вважати надмірним формалізмом. Спір стосується грошового забезпечення, право на яке виникло починаючи з 2020 року, а позовні вимоги щодо стягнення недоотриманого грошового забезпечення визначені за період з січня 2020 року по 31.12.2022, регламентуються законодавством, яке діяло до внесення змін до статті 233 КЗпП України, тобто законодавство не містило обмеження строку звернення до суду. Відтак, керуючись принципом правової визначеності не вважає можливим застосування норм статті 233 КЗпП України у новій редакції. Крім того, посилається на період воєнного стану, оскільки постійна тривога, знервованість та хвилювання перешкоджали зверненню до суду. просить визнати поважними причини пропуску звернення до суду та відкрити провадження у справі.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд враховує таке.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладені у новій редакції, за змістом якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, особливістю спірних правовідносин є те, що позивач просить перерахувати грошове забезпечення за період, який охоплює часові проміжки як до, так і після внесення змін до статті 233 КЗпП України.

Вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати суд враховує висновки cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 по справі № 460/21394/23, за змістом яких зазначила, що спірний період умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" та після цього: період до 19.07.2022 регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Водночас, період з 19.07.2022 регулюється чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Крім того судова палата зазначила, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Наказом директора державної установи "Центр пробації" від 26.12.2021 позивач з 31.12.2022 звільнений з посади. У вказаному наказі зазначені види грошового забезпечення, нараховані та виплачені позивачу при звільненні. Крім того, у січні 2023 року позивач отримав розрахунковий листок за грудень 2022 року із усіма складовими його грошового забезпечення.

Суд враховує, що відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 з 24:00 год 30.06.2023 скасований карантин.

Тому, відлік тримісячного строку звернення до суду зі позовом щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення з 19.07.2022 по 31.12.2022, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023 та мав би сплинути 30.09.2023.

До суду позивач звернувся 01.04.2025, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні та з урахуванням терміну дії карантину, який скасований 30.06.2023.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не вказав, які саме обставини перешкодили йому своєчасно звернутись до суду з позовом щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення з 19.07.2022 по 31.12.2022, про які позивач повинен дізнався у січні 2023 року.

Посилання позивача на запровадження в Україні воєнного стану, як на поважну причину пропуску строку звернення з позовом до суду, суд не бере до уваги, оскільки позивачем не надані докази наявності реальних перешкод щодо підготовки та подання до суду позову, спричинених введенням воєнного стану і військовою агресією російської федерації проти України.

У постанові від 02.12.2021 у справі №640/20314/20 Верховний Суд досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

Відтак, позивач не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення з 19.07.2022 по 31.12.2022.

Відповідно до положень пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, після відкриття провадження у справі, за сукупністю наведених обставин та наданих доказів, судом виявлено, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, тому немає підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, як наслідок позовну заяву слід залишити без розгляду.

Тому клопотання представника позивача слід задовольнити частково.

Керуючись частиною 3 статті 123, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовними вимогами щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення з 19.07.2022 по 31.12.2022.

Клопотання представника державної установи "Центр пробації" задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення з 19.07.2022 по 31.12.2022 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.К. Ковальчук