Справа № 640/14730/20
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 травня 2025 р. Справа № 640/14730/20

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Поліщук І.М.,

за участі секретаря судового засідання: Зданевич Н.Ю.

представників позивача: Воєвода І.А., Жарук О.Л.

представника відповідача: Куць О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Державної аудиторської служби України

до: Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали позовної заяви Державної аудиторської служби України до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 року № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825 (в редакції Закону №3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа №640/14730/20 передана на розгляд та вирішення Вінницькому окружному адміністративному суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 зазначену справу було передано на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук І.М.

Ухвалою від 10.03.2025 суддею Поліщук І.М. матеріли справи №640/14730/20 прийнято до свого провадження.

Ухвалою від 02.04.2025 задоволено клопотання представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.04.2025.

Ухвалою від 15.04.2025 задоволено заяву представника Державної аудиторської служби України та вирішено забезпечити йому участь в судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 22.04.2025 оголошено перерву до 06.05.2025.

Ухвалою від 28.04.2025 задоволено заяву представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" та вирішено забезпечити йому участь в судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 06.05.2025 представники позивача підтримали вимоги даного позову та просили його задовольнити. Зазначили, що на не усунення відповідачем порушень, виявлених під час контрольного заходу, що призводить до невиконання вимоги органу державного фінансового контролю, з метою захисту інтересів держави Держаудитслужба звернулася до суду з позовом про виконання вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення даного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що Порядком №37/6253 також визначена формула за якою здійснювався відповідний математичний розрахунок плати за користуванням місцем для розміщення рекламного засобу. Виконання КП "Київреклама" розрахунково-обчислювальних функцій по нарахуванні плати передбачало здійснення виключно математичного розрахунку. Вказала, що КП "Київреклама" жодним чином не мало права змінювати площу, що визначена дозвільним органом у його розпорядженні. Представник відповідача також зазначила, що КП "Київреклама" не має жодних правових підстав та механізмів для забезпечення перерахування на користь КП "Київреклама" плати за розміщення реклами на транспорті комунальної власності, отриманою КП "Київпастранс" від товариств з обмеженою відповідальністю "Транс Груп Плюс", "Медіа Директ", "Інтелідженс Медіа Груп" та "Європейське місто". Також вказала, що відповідач з 01.07.2019 року правоздатності на здійснення будь-яких правочинів (дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦКУ) щодо укладення договорів та нарахування плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, здатності бути носієм суб`єктивних прав і юридичних обов`язків щодо таких правочинів не мав. Зазначила, що ані Порядком № 37/6253, ані зазначеним вище Порядком №207 обов`язкового формування рахунків на компенсацію витрат на демонтаж невідомим (не встановленим) власникам рекламних засобів не передбачено. Також вказала, що позивачем не наведено спосіб усунення порушень, які були виявлені ним під час проведення перевірки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивачем було проведено ревізію Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" за період з 01.01.2017 по 30.09.2019.

За наслідком проведеної ревізії позивачем складено Акт ревізії №06-21/62 від 26.12.2019, в якому зафіксовані порушення, що були виявлені в ході ревізії.

31.01.2020 позивачем було надіслано до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" вимогу №06-14/63-2020 щодо усунення виявлених порушень.

Листом від 30.03.2020 відповідач повідомив про незгоду із зазначеними у вимозі порушеннями та неможливість її виконання.

З огляду на викладене, Державна аудиторська служба України звернулась до суду з даним адміністративним позовом щодо зобов`язання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" виконати вимогу №06-14/63-2020 від 31.01.2020.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Приписами частини другої статті 2 Закону державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Так, Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43) визначено, що Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно пункту 7 Положення № 43 Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Підпунктами 16, 20, 23 пункту 6 Положення № 43 передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Згідно підпункту 9 пункту 4 Положення № 43 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пунктів 7, 10, 13 статті 10 Закону органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються (частина друга статті 15 Закону).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов`язковою до виконання.

Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Тобто, у позивача є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути чи/або зобов`язати повернути виявлені в ході перевірки збитки.

Таким чином, питання стягнення збитків повинно бути предметом окремого судового розгляду з відповідним суб`єктним складом сторін та відповідним предметом судової перевірки на підставі доказів, що є належними відповідно до предмету доказування, з дотриманням принципу за яким збитки повинні стягуватися з особи, яка їх заподіяла.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 13.11.2018 у справі № 826/5588/15 (№ К/9901/14631/18) та від 11.11.2019 у справі № 620/1795/19 (№ К/9901/29943/19).

Як вбачається із змісту вимоги позивача від 31.01.2020 за №06-14/63-2020, Державна аудиторська служба України вимагає:

1) розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників Підприємства, винних у допущених порушеннях;

2) забезпечити відшкодування на користь КП "Київреклама" недоотриманої плати за право тимчасового користуванням місцями, що перебувають у комунальній власності міста Києва, на загальну суму 3 065 808,49 грн. за договорами, які КП "Київреклама" укладено із ТОВ "ЛУВЕРС", ТОВ "Бігборд", ТОВ "Екосвіт", ТОВ "ОКТАГОН-АУТДОР" відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 611, 629 Цивільного кодексу України.

Перерахувати зазначені кошти до спеціального фонду бюджету міста Києва.

У разі неможливості забезпечення відшкодування у згаданому порядку розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

3) забезпечити перерахування на користь КП "Київреклама" плати, отриманої КП "Київпастранс" від ТОВ "Транс Груп Плюс", ТзОВ "Європейське місто", ТОВ "Інтелідженс Медіа Груп", ТзОВ "Медіа Директ" за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 за розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва на загальну суму 3 313 347,43 грн. відповідно до пункту 6.3 розділу III Порядку розміщення реклами у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253.

Перерахувати зазначені кошти до спеціального фонду бюджету міста Києва.

У разі неможливості забезпечення відшкодування у згаданому порядку розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

4) забезпечити відшкодування на користь КП "Київреклама" плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів на загальну суму 37 694 638,98 грн. відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 611, 629 Цивільного кодексу України.

Перерахувати зазначені кошти до спеціального фонду бюджету міста Києва.

У разі неможливості забезпечення відшкодування у згаданому порядку розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

5) виставити рахунки на компенсацію витрат, пов`язаних із демонтажем рекламних засобів, відобразити в обліку дебіторську заборгованість за розповсюджувачами реклами на суму 4 901 743,67 грн. та забезпечити відшкодування на користь КП "Київреклама" компенсацію згаданих витрат відповідно до розділу II Порядку розміщення реклами у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253, та розділу III Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 лютого 2019 року № 207.

У разі неможливості забезпечення відшкодування у згаданому порядку розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України.

При цьому, із відповідної вимоги також вбачається, що підставою для її надсилання позивачу слугували виявлені під час ревізії порушення законодавства, а саме:

1) визначення розміру плати за право тимчасового користування місцями, що перебувають у комунальній власності міста Києва, у договорах, які КП "Київреклама" укладені із ТОВ "ЛУВЕРС", ТОВ "Бігборд", ТОВ "Екосвіт", ТОВ "ОКТАГОН-АУТДОР", здійснено на порушення пункту 15.2 Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.11.2011 №37/6233.

Через це КП "Київреклама" недоотримало доходів від названих розповсюджувачів реклами за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 на загальну суму 3 065 808,49 гривні.

2) на порушення пункту 6.3 розділу III Порядку розміщення реклами у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253, за договорами, які укладені між комунальним підприємством "Київпастранс" та ТзОВ "Транс Груп Плюс" від 31.10.2011 №14/6/20-11, ТОВ "Європейське місто" від 31.10.2011 №14/6/19-11, ТОВ "Інтелідженс Медіа Груп" від 31.10.2011 №14/6/18-11, ТзОВ "Медіа Директ" від 31.10.2011 №14/6/17-11, плата за розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва КП "Київреклама" за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 не нараховувалася, отримана КП "Київпастранс" плата за розміщення реклами на транспорті на поточний рахунок КП "Київреклама" не перерахована.

Через це спеціальним фондом бюджету міста Києва недоотримано доходів вигляді плати за розміщення реклами на транспорті на суму 3 313 347,43 гривні.

3) на порушення умов договорів, які укладені між КП "Київреклама" та розповсюджувачами реклами, рахунки на оплату права за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, відповідно до умов цих договорів, починаючи з 01.07.2019 Підприємство не формувало та не надавало розповсюджувачам реклами відповідні акти приймання-передачі наданих послуг.

Через це КП "Київреклама" не відобразило в обліку та недоотримало за період з 01.07.2019 по 30.09.2019 плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів на загальну суму 37 694 638,98 гривні.

4) на порушення пункту 17.10 розділу ІІ Порядку розміщення реклами у місті Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253 (за період з 01.01.2017 по 30.06.2019), та пункту 3.12 розділу III Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 лютого 2019 року №207 (за період з 01.07.2019 по 30.09.2019) рахунки на компенсацію витрат, пов`язаних із демонтажем рекламних засобів КП "Київреклама" розповсюджувачам реклами, не виставляло.

Через це КП "Київреклама" за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 недоотримало доходів у вигляді компенсації витрат, пов`язаних із демонтажем рекламних засобів, власники яких встановлені, на суму 4 901 743,67 гривні.

Надаючи оцінку зазначеним вище порушенням, які, як зазначає позивач, були виявлені під час ревізії, суд враховує наступне.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами регламентовано Законом України "Про рекламу".

Статтею 1 цього Закону визначено, що зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях-рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (далі - Правила).

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил (пункт 4 Правил).

При цьому плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою) (пункт 32 Правли).

Відповідно до Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 Київською міською радою було прийнято рішення від 22.09.2011 №37/6253 «Про затвердження Порядку розміщення реклами у місті Києві» (далі Порядок №37/6253), яке діяло у період виникнення спірних правовідносин.

Згідно із пунктом 15.1 Порядку №37/6253, підставою для нарахування плати за право тимчасового користування місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва (далі - плата), та внесення розповсюджувачем реклами відповідної плати є рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу та укладений договір на право тимчасового користування місцем.

Відповідно до пункту 15.2 Порядку №37/6253, плата визначається за такою формулою:

Рп = S * Бт * kз * kд, де

Рп - розмір плати (у гривнях за місяць);

S - площа рекламного засобу (в кв. м);

Бт - базовий тариф, що відповідає виду рекламного засобу та визначається згідно з відповідним розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

kз - зональний коефіцієнт, що враховує територіальну прив`язку рекламного засобу, яка визначається відповідним розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

kд - додатковий коригуючий коефіцієнт, що враховує особливості розміщення рекламного засобу, визначається згідно з відповідним розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), застосовується на підставі актів обстеження місць розміщення РЗ та застосовується строком на один місяць, після чого проводиться повторне обстеження.

Таким чином, відповідно до положень Правил та Порядку №37/6253 виключною підставою для нарахування плати за тимчасове користування місцями та внесення рекламорозповсюджувачем плати є рішення робочого органу про встановлення/продовження строку дії пріоритету, рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження строку дії дозволу та укладений договір на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

В даному ж випадку, як вбачається із матеріалів справи, обґрунтовуючи порушення відповідачем пункту 15.2 Порядку №37/6233, позивач наводить власні розрахунку розмірів (площі) рекламних засобів, які є відмінними від тих розмірів, що вказані в договорах укладених із ТОВ "ЛУВЕРС", ТОВ "Бігборд", ТОВ "Екосвіт", ТОВ "ОКТАГОН-АУТДОР".

Разом із тим, суд враховує долучені до матеріалів відзиву на позовну заяву додатки до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/ продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, в яких чітко ідентифікується рекламний засіб, якому надано дозвіл, вид рекламного засобу, щодо якого видано дозвіл з зазначенням його характеристик, зокрема і площа такого рекламного засобу.

З огляду на викладене, суд погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що КП "Київреклама" згідно Порядку №37/6253 мало право укладати договори, нараховувати та отримувати плату за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності виключно на підставі рішень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження строку дії дозволу та виходячи із даних, визначених дозвільним органом у вказаних розпорядженнях та додатків до них, які надавали право користування місцем для розміщення рекламного засобу із визначенням площі конструкції.

Суд також погоджується із твердженнями представника відповідача стосовного того, що укладаючи договори КП "Київреклама" не мало повноважень змінювати площу, що визначена дозвільним органом у його розпорядженні.

Таким чином, висновки позивача в цій частині є необґрунтованими.

Стовно порушення відповідачем пункту 6.3 розділу III Порядку № 37/6253, то суд враховує наступне.

Пунктом 4 рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253 установлено, що договори на розміщення реклами в місті Києві (зовнішньої реклами, реклами на транспорті комунальної власності та реклами в ліфтах житлових будинків комунальної власності), укладені до набрання чинності цим рішенням, є чинними до закінчення строку дії, зазначеного в таких договорах.

Відповідно до п. 6.2 розділу ІІІ Порядку №37/6253 плата за розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва здійснюється відповідно до умов договору на розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В даному ж випадку із матеріалів справи вбачається, що КП "Київреклама" не є стороною договорів про надання транспортних засобів (їх окремих частин) для розміщення реклами та/або рекламних засобів із товариствами з обмеженою відповідальністю "Транс Груп Плюс", "Медіа Директ", "Інтелідженс Медіа Груп" та "Європейське місто", адже відповідні договори укладені із КП "Київпастранс".

З огляду на це, суд погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що КП "Київреклама" не має жодних правових підстав та механізмів для забезпечення перерахування на користь КП "Київреклама" плати за розміщення реклами на транспорті комунальної власності, отриманою КП "Київпастранс" від товариств з обмеженою відповідальністю "Транс Груп Плюс", "Медіа Директ", "Інтелідженс Медіа Груп" та "Європейське місто".

Таким чином, висновки позивача в цій частині, на переконання суду, також є необґрунтованими.

Що ж до іншого порушення, зазначеного в пункті 3 вимоги, то суд враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в ході ревізії позивач дійшов висновку, що на порушення умов договорів, які укладені між КП "Київреклама" та розповсюджувачами реклами, рахунки на оплату права за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, відповідно до умов цих договорів, починаючи з 01.07.2019 відповідач не формував та не надавав розповсюджувачам реклами відповідні акти приймання-передачі наданих послуг.

Поряд із цим встановлено, що 25.02.2019 виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було прийнято розпорядження №207, яким затверджено порядок розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, що зареєстрований в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 за № 34/2211 (далі - Порядок №207) та затверджено порядок погодження розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва, що зареєстрований в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 за № 35/2212. Згідно із пунктом 4 це розпорядження набирає чинності з 01.07.2019.

Також, 22.12.2018 виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято розпорядження №2341, яким затверджено порядок визначення розміру плати за тимчасове користування місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламних засобів, яке зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 26.12.2018 за № 294/2142. Згідно пункту 6 розпорядження набирає чинності з 01.07.2019.

Пунктом 1.10.10 Порядку №207 визначено, що робочий орган (яким в розпорядженні визначено Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) (далі Управління з питань реклами) укладає з розповсюджувачами зовнішньої реклами договори тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення РЗ (далі - договір тимчасового користування місцем), здійснює контроль за правильністю нарахування та своєчасністю сплати за такими договорами.

Відповідно до п. 2.11.5 Порядку №207, плата перераховується розповсюджувачем зовнішньої реклами до бюджету міста Києва згідно з умовами договору.

Таким чином, починаючи з 01.07.2019 уповноважену особу на укладання договорів та вчинення всіх дій щодо нарахувань плати було змінено з КП "Київреклама" на Управління з питань реклами, а також визначено, що плата перераховується розповсюджувачем зовнішньої реклами до бюджету міста Києва, а не на рахунок КП "Київреклама".

З огляду на викладене, відповідач з 01.07.2019 не мав повноважень на укладення договорів та нарахування плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів.

Враховуючи вище викладене, висновки позивача в цій частині, на переконання суду, також є необґрунтованими.

Що ж до порушення відповідачем пункту 17.10 Порядку №37/6253 та пункту 3.12 Порядку №207, то суд враховує наступне.

Відповідно до пунктів 17.7, 17.8, 17.9, 17.10 Порядку №37/6253, організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється КП "Київреклама" на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком.

Під час демонтажу. РЗ складається акт проведення демонтажу РЗ, а також може складатися акт огляду технічного стану РЗ з проведенням фото-та/або відеофіксації, які додаються до акта.

Акти складаються представниками КП "Київреклама". У разі необхідності під час проведення демонтажу можуть бути присутні: власник або законний користувач РЗ, балансоутримувач місця розташування РЗ, представники державних органів, міських служб та інших організацій. Кожний акт складається в двох примірниках і підписується всіма особами, присутніми під час проведення демонтажу. Один примірник акта залишається у дозвільного органу, інший надається власнику (законному користувачу) демонтованого РЗ (на його письмову вимогу).

Після проведення демонтажу складається такий комплект документів:

- акт здачі-приймання виконаних робіт по демонтажу із зазначенням характеру робіт та їх вартості;

- калькуляція вартості витрат за виконані роботи з демонтажу.

Демонтаж РЗ не проводиться дозвільним органом, якщо розповсюджувач реклами у встановлений термін повністю усунув порушення та повідомив про це в той же строк дозвільний орган в письмовій формі.

Компенсація витрат КП "Київреклама", яке організовувало демонтаж або проводило самостійно демонтаж РЗ, покладається на розповсюджувача (законного користувача) демонтованого РЗ на підставі виставленого рахунка та акта здачі-приймання виконаних робіт з демонтажу.

Аналогічні положення також передбачені Порядком №207.

Як вбачається із матеріалів справи, в ході ревізії позивачем було встановлено, що КП "Київреклама" не виставляло розповсюджувачам реклами рахунки на компенсацію витрат, пов`язаних із демонтажем рекламних засобів в період з 01.01.2017 по 30.06.2019.

Разом із тим, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що Відділ бухгалтерського обліку і звітності на наступний день після демонтажу (після надання Відділом з демонтажу) акту проведення демонтажу РЗ та акту приймання-здачі на склад від Господарчого відділу обробляє надану інформацію та формує рахунки на компенсацію витрат. Такі рахунки відомим суб`єктам господарювання (власникам демонтованих РЗ) направляються поштою або видаються на руки їх уповноваженим представникам.

Також представник відповідача зазначив, що обов`язковими реквізитами рахунку для оплати товарів чи послуг є зазначення як постачальника та і обов`язково платника. Втім, виставлення рахунку без зазначення платника (замовника), а також його направлення невизначеним особам є неможливим.

Суд погоджується із такими твердженнями представника відповідача, адже, дійсно, положеннями Порядку №37/6253 лише визначено, що компенсація витрат КП "Київреклама", яке організовувало демонтаж або проводило самостійно демонтаж РЗ, покладається на розповсюджувача (законного користувача) демонтованого РЗ.

Поряд із цим, ні Порядком № 37/6253, ні зазначеним вище Порядком №207 не визначено алгоритму дій КП "Київреклама" у випадку, якщо розповсюджувач (законний користувач) демонтованого рекламного засобу невідомий.

Суд також зазначає, що зображення на РЗ рекламної інформації про певного суб`єкта господарювання не може безумовно свідчити про те, що цей суб`єкт господарювання є розповсюджувачем (законним користувачем) рекламного засобу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що КП "Київреклама" з об`єктивних причин не виставляло невідомим розповсюджувачам реклами рахунки на компенсацію витрат, пов`язаних із демонтажем рекламних засобів.

Таким чином, враховуючи усі наведені вище обставини, а також висновки суду стосовно виявлених позивачем в ході ревізії порушень, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання КП "Київреклама" виконати вимогу позивача від 31.01.2020 за №06-14/63-2020.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Державна аудиторська служба України (вул. П. Сагайдачного, 4, м. Київ, )

Відповідач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (вул. Боричів Узвіз, 8, м. Київ, )

Повний текст рішення складено 12.05.2025.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна