Справа № 320/14696/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

12 травня 2025 року Київ № 320/14696/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19.02.2025 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом (автоматизований розподіл здійснено 31.03.2025) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, предметом якого є дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо застосування з 01.01.2025 до виплаченої пенсії коефіцієнтів, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

До відкриття провадження у справі подано заяву про забезпечення позову, яка зареєстрована 28.04.2025, у якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області з 01.01.2025 та у подальші місяці здійснювати будь-які дії щодо перерахування та виплати у зменшеному розмірі ОСОБА_1 пенсії.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, починаючи з 28.04.2025, а також у відрядженні, заява розглядається 12.05.2025.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви зазначає, що з 1993 року по теперішній час є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства та, у зв`язку із цим, з указаного часу перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) у статусі пенсіонера по інвалідності.

Із 2006 року пенсію по інвалідності 2 групи призначено безстроково, а з 2014 року отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Після звільнення з органів прокуратури України у травні 2020 року, вимушений був звернутися з позовом до суду на дії органів ПФУ.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 частково задоволено позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Київській області № 25 від 03.12.2020 та 07.12.2020 про перерахунок пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 23.11.2020 № 21-1835 зп у розмірі 60 % грошового забезпечення з обмеженням її граничного розміру. Також, зобов`язано ГУ ПФУ в Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 70% від розміру місячної заробітної плати у розмірі 64 624,00 грн., зазначеної у довідці Офісу Генерального прокурора від 23.11.2020 № 21-1835 зп, без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 01.10.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

У зв`язку із цим, із жовтня 2021 року за рішенням суду отримував пенсію по інвалідності (2 група, з дитинства) у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 45 236,80 грн.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з 01.01.2025 Головним управлінням ПФУ у Київській області неправомірно та безпідставно, на думку заявника, зменшено його пенсію, про що додатково повідомлено листом від 21.01.2025. У цьому листі вказано, що з 01.01.2025 проведено перерахунок розміру виплати пенсії та її розмір складає 30 532,46 грн.

У зв`язку з протиправністю дій відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром, звернувся з позовом до суду.

Через це уважає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії можуть істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення його позову, тобто заявником тривалий час буде недоотримано різницю у виплаті пенсії тощо.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на таке.

За положеннями статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного з наслідків, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із системного аналізу зазначених положень убачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника має бути очевидною.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності викладеним нормам та обставинам, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вжиття заходів забезпечення позову вимагатиме фактично розглянути спір по суті, з установленням всіх фактичних обставин справи.

Важливим для врахування є те, що у межах розгляду цієї заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваним діям, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Слід відмітити, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав уважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Разом із тим, у разі забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області з 01.01.2025 та у подальші місяці здійснювати будь-які дії щодо перерахування та виплати у зменшеному розмірі пенсії, суд фактично надасть правову оцінку їх правомірності до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства.

До заяви про забезпечення позову заявником жодних доказів не надано.

Суд констатує, що така обов`язкова умова для забезпечення позову, як наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Отже на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій. Крім того, встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, ураховуючи предмет позову, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Також суд зазначає, що всі наведені заявником обставини у позовній заяві потребують доказуванню, крім того, їх не можна вважати такими, що очевидно призведуть до заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі або свідчать про очевидність ознак протиправності оскаржуваних дій відповідача.

За вказаних обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову за відсутності доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також за відсутності реальної загрози невиконання судового рішення у випадку ухвалення його на користь заявника.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Скрипка І.М.