Справа № 160/5889/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2025 рокуСправа №160/5889/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу роботи з повним робочим днем за Списком № 1 періоди роботи з 29.10.2007 по 23.10.2017 та з 25.10.2022 по 31.12.2024 з дня звернення із заявою про призначення пенсії 31.01.2025 року;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.01.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-p/2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/5889/25, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
19.03.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Зазначає, що пенсійним органом вірно застосовано норми закону при розгляді заяви про призначення пенсії та звернення позивача. Також, відповідно, до позовної вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону №1058-IV з моменту звернення із заявою про призначення пенсії не підлягає задоволенню з тих підстав, що судом не може прийматись відповідне рішення, оскільки це є втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади та буде виходити за межі завдань адміністративного судочинства. Відповідач зазначає, що положення ст. 13 Закону № 1788, на які посилається позивач, не підлягають застосуванню, оскільки з 11.10.2017 положення Закону № 1788 в частині призначення пенсії за віком на пільгових умовах не застосовуються. Окрім того, будь-які закони та нормативно-правові акти застосовуються виключно в частині, що не суперечить Закону № 1058. Відтак, на думку відповідача, спірні правовідносини регулюються саме ст. 114 Закону №1058-IV, відповідно до якого для призначення пенсії позивачу необхідно досягти віку 50 років. Відтак, у Головного управління був відсутній вибір між положеннями п. а ст. 13 Закону № 1788 та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, а отже дії Головного управління, які полягають у застосуванні до Позивача положень Закону № 1058, є правомірними, такими що відповідають законодавству та Конституції України. Враховуючи викладене, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 є безпідставними, оскільки зазначене рішення впливає виключно на Закон №1788, який на думку відповідача не повинен був застосовуватися при прийнятті Головним управлінням рішення, що оскаржується. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .
31.01.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 1.
В обґрунтування вказаного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем зазначено наступне:
«Відмова у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 31.01.2025.
Пенсійний вік визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" становить 50 років.
Вік заявниці 45 років.
Необхідний страховий стаж визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" становить не менше 20 років.
Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" (Списку № 1) становить 07 років 06 місяців.
Працівникам, які мають не менше половини пільгового стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування": жінки на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Страховий стаж заявниці становить 28 років 02 місяці 28 днів з урахуванням роботи на пільгових умовах становить - 33 роки 02 місяці 28 днів.
Пільговий стаж заявниці становить 05 років 03 місяці 08 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За наданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
За наданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди,
з 29.10.2007 по 23.10.2017 та з 25.10.2022 по 31.12.2024 згідно довідки ДП «Стальзавод ТАС», оскільки відсутні переліки робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Пільгова довідка потребує перевірки.
Також заявниця до заяви надала перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 у якому відсутня посада машиніст крана (кранівник), та неможливо визначити до якого наказу про результати атестації робочих місць за умови праці відноситься цей перелік.
Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 09.05.2033.
На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим неповний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 13 Закону №1788-XII (в редакції від 02.03.2015) фактично введено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Конституційного Суду України за № 1-р/2020 від 23.01.2020, у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»

Таким чином, враховуючи відновлення рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) редакції статті 13 Закону №1788-XII, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, суд зазначає, що на даний час існує дві чинних норми, якими по різному встановлено вік жінок, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, а саме:

- пунктом «а» частини другої статті 13 Закону №1788-XII передбачено право на пенсію за віком працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

- статтею 114 Закону України №1058-IV передбачено право на пенсію за віком працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до абзаців першого другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Також, згідно з абзацом першого пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, суд констатує, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку №1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.

При цьому, у спірних правовідносинах, норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає:

- 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ);

- 50 років за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.

Суд зазначає, що підставою для прийняття спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем визначено недосягнення позивачем необхідного пенсійного віку 50 років.

Питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів вирішує Конституційний Суд України в порядку, визначеному Законом України від 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України».

Органи судової влади під час здійснення судочинства застосовують законодавчі норми та не наділені повноваженнями (крім Конституційного Суду України) визнавати закони України такими, що втратили чинність або скасовувати їх у інший спосіб.

Відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, суд вважає обґрунтованою позицію позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин п. «б» ст. 13 Закону № 1788 у редакції, яка діяла до Закону України від 02.03.2015 № 213.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що при вирішенні даної справи норми пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню, адже остання суперечить принципам правової визначеності та положенням Конституції України з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Отже, на момент звернення позивача до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком Список №1, норми Закону № 1788-XII були чинними. Цей закон не скасований, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.

Відтак, умови та порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначалися Законом № 1788-XII на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд звертає увагу, що підставою для відмови у призначенні пенсії було виключно посилання відповідачем на приписи статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, суд вважає, що при зверненні позивача до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідач повинен був при вирішенні заяви керуватися нормами Закону № 1788.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачами не заперечується те, що страховий стаж роботи позивача становить 28 років 02 місяці 28 днів з урахуванням роботи на пільгових умовах становить - 33 роки 02 місяці 28 днів. Пільговий стаж становить 05 років 03 місяці 08 днів.

Як вбачається з доданої до матеріалів справи копії паспорта позивача серії НОМЕР_2 , датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 45 років.

Враховуючи той факт, що позивачем досягнуто віку, який надає право для призначення пільгової пенсії, суд доходить до висновку, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2025 року № 18 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період її роботи з 29.10.2007 по 23.10.2017 та з 25.10.2022 по 31.12.2024, суд зазначає про таке.

Рішенням від 07.02.2025 року №18 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не зараховано періоди: з 29.10.2007 по 23.10.2017 та з 25.10.2022 по 31.12.2024 згідно довідки ДП «Стальзавод ТАС», оскільки відсутні переліки робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 Також заявниця до заяви надала перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 у якому відсутня посада машиніст крана (кранівник), та неможливо визначити до якого наказу про результати атестації робочих місць за умови праці відноситься цей перелік..

Також у рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 02 місяці 28 днів з урахуванням роботи на пільгових умовах становить - 33 роки 02 місяці 28 днів. Пільговий стаж становить 05 років 03 місяці 08 днів.

На момент звернення до відповідача позивачу виповнилось повних 45 років.

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з відмовою відповідача у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст. 62 Закону №1788-XII та п. 1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З матеріалів справи видно, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 містить наступні записи щодо роботи позивача у спірні періоди:

- № 21 - 24.05.2002 прийнята до ДП «СТАЛЬЗАВОД ТАС» за переводом у фасонолітейний цех землеприготівельна ділянка;

- № 24 - 05.12.2006 переведена в цьому ж цеху машиністом крана плавильної ділянки 4 розряду;

- № 25 - 01.02.2011 переведена в цьому ж цеху машиністом крана плавильної ділянки 5 розряду.

Інші записи, щодо роботи відсутні, а також відсутній запис про звільнення, що свідчить про роботу позивача на останній посаді в тому числі до дня звернення із заявою про призначення пенсії 31.01.2025 року.

??Відповідно до довідки від 30.01.2025, виданої ДП «СТАЛЬЗАВОД ТАС», ОСОБА_1 , працювала повний робочий день на ДП «СТАЛЬЗАВОД ТАС» у фасонно-ліварному цеху на плавильній ділянці транспортування шахти та ущільнення в електропечі у гарячому стані, транспортування ковшів з розплавленим, вибирання та вивіз гарячих шлаків, зняття та встановлення склепінь над гарячою ел.піччю, за професією машиніст крана (кранівник), зайнята на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 1 розділ XI підрозділом 5 пунктом а) Позиція 11.5а, код КП 8333.1, затвердженому ПКМ України № 36 від 16.01.2003, підстава КП ДК 003:2010.

За період:

з 05.12.2006 по 24.10.2008 (постійно) 1 рік 10 місяців 19 днів, з 25.10.2008 по 31.10.2009 (вибірково) 00 років 00 місяців 00 днів, з 01.11.2009 по 30.11.2012 (постійно) 3 роки 00 місяців 29 днів, з 01.12.2012 по 02.08.2016 (вибірково) 01 рік 08 місяців 03 дні.

За період з 03.08.2016 по 31.12.2024 (вибірково) виконувала у фасонно-ліварному цеху транспортування шахти та ущільнення в електропечі у гарячому стані, транспортування ковшів з розплавленим, вибирання та вивіз гарячих шлаків, зняття та встановлення склепінь над гарячою ел.піччю, за професією машиніст крана (кранівник), зайнята на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 1 розділ ХІ підрозділ 5 код КП 8333 затвердженому Постановою КМУ №461 від 24.06.2016, вібірково стажу роботи складає 07 років 04 місяці 09 днів.

Підприємством визначається 14 повних років стажу роботи за Списком № 1, відпрацьованого позивачем.

Разом з тим, зауваження відповідача щодо неможливості зарахування до пільгового стажу позивача період згідно з довідкою від 30.01.2025, оскільки відсутні переліки робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, крім того, позивач до заяви надала перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 у якому відсутня посада машиніст крана (кранівник), та неможливо визначити до якого наказу про результати атестації робочих місць за умови праці відноситься цей перелік, є безпідставними, з огляду на те, що цією довідкою підтверджено спірний період роботи позивача з зазначенням наявної атестації та посада позивача підпадає під перелік посад, що надають право на пільгову пенсію за Списком №1.

З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.02.2025 року №18 про відмову у призначенні пенсії позивачу підлягає скасуванню, як протиправне.

Як наслідок підлягає задоволенню вимога про зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу по Списку №1.

Щодо позовної вимоги про призначення позивачеві пенсії, суд зазначає про таке.

Ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, зважаючи на дискрецію пенсійного органу, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області потворно розглянути заяву позивача від 31.01.2025 року, з урахуванням рішення суду.

Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачами не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в електронному вигляді в розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується квитанцією.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 645,97 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 07.02.2025 року №18 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.01.2025 року.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу роботи з повним робочим днем за Списком №1 періоди роботи з 29.10.2007 по 23.10.2017 та з 25.10.2022 по 31.12.2024 з дня звернення із заявою про призначення пенсії 31.01.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, код СДРПОУ 20987385) потворно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 31.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020 та з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, код СДРПОУ 20987385) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за подання позовної заяви до суду у розмірі 645,97 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна