Справа № 300/7413/24
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" травня 2025 р. справа № 300/7413/24
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.26-27).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 21.10.2024, згідно змісту якого проти заявлених позовних вимог заперечує. Просить відмовити в задоволенні позову (а.с.61-66).
23.10.2024 представник позивача направив суду відповідь на відзив, в якій спростовує доводи та заперечення представника відповідача (а.с.101-103).
Ухвалою суду від 23.10.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін, відмовлено (а.с.97-98).
30.12.2024 на адресу суду надійшов висновок експерта №41/24 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи складений 27.12.2024.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено такі обставини.
Під час проведення митних формальностей за МД автоматизованою системою аналізу і управління ризиками (ЛСАУР) згенеровано такі форми митного контролю:
"203-1. Проведення повного митного огляду з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації";
"911-1. Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки".
Беручи до уваги викладене, інспектором направлено повідомлення, що згідно з вимогами статей 249, 266, 338 Митного кодексу України та Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 №1316, позивачу необхідно пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення до митного контролю та прибути для участі у проведенні митого огляду, із забезпеченням фотографування 11.09.2024 з 10-10 в постійній зоні митого контролю с. Пійло, вул. Львівська, 90 (Головний державний інспектор м/п "Калуш" головний державний інспектор Дейнека І.Я. 916965).
Згідно з ч.2 ст.264, п.3 ч.1 ст.266 Митного кодексу України та п.2.2 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митого оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, позивачу необхідно було надати оригінали та/або копії документів, зазначених в гр. 44 МД.
11.09.2024 посадовою особою митного поста проставлена затримка у митному оформленні "Здійснення класифікації товарів спеціалізованим підрозділом митного органу з питань класифікації товарів або підрозділом митних компетенцій".
У той же день митним постом направлено запит щодо класифікації товару до відділу класифікації товарів та митно-тарифного регулювання за №5215.
Далі, Івано-Франківською митницею 14.10.2024 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000138 (далі - картка відмови), згідно якої відмовлено у митному оформленні (випуску) товару вантажного напівпричіпа марки "HUNWICK ENGINEERING" з посиланням на факт прийняття оскаржуваного рішення та складання протоколу про порушення митних правил.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню митниці, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків і зборів визначається Митним кодексом України, Законом України "Про Митний тариф України".
Відповідно до статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Згідно з частинами першою-шостою статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Для цілей класифікації товарів під товарами з ідентичними характеристиками розуміються товари, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики, хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД.
Пунктом 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 21.05.2021 (далі - Порядок №631) визначено митні формальності, які повинні бути виконані при здійсненні митного оформлення митної декларації, в тому числі перевірка правильності класифікації товарів (підпункт 4.5.5).
Відповідно п. 4.7 Порядку №631 у випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи, у складних випадках виконання митних формальностей, а також на вимогу спеціалізованого підрозділу або підрозділу митних компетенцій ПМО передає виконання окремої митної формальності за МД до такого підрозділу. За допомогою АСМО спеціалізованим підрозділом або підрозділом митних компетенцій відповідно до компетенції здійснюється моніторинг МД, щодо яких посадовими особами ПМО виконуються митні формальності, та у разі потреби вноситься відмітка до АСМО про прийняття до виконання відповідної митної формальності за конкретною МД спеціалізованим підрозділом або підрозділом митних компетенцій. Відомості щодо об`єктів моніторингу та селективність МД (показник, який кількісно характеризує його вибіркову здатність), митні формальності за якими під час виконання посадовими особами ПМО підлягають моніторингу підрозділом митних компетенцій, визначаються у порядку, передбаченому статтею 363 Кодексу. Загальні відомості щодо відбору МД, що підлягатимуть моніторингу (критерії, обсяг, термін моніторингу) публікуються на офіційному вебсайті Держмитслужби не пізніше ніж за 10 днів до початку такого моніторингу. У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, посадовою особою ПМО за допомогою АСМО оформлюється запит за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку (далі - Запит). Запит оформлюється у формі документа на папері або у формі електронного документа. Відомості про оформлення Запиту вносяться у встановленому порядку до АСМО посадовою особою ПМО, яка оформила цей Запит. Після оформлення Запиту завершення виконання відповідної митної формальності покладається на спеціалізований підрозділ або підрозділ митних компетенцій. Результати виконання відповідної митної формальності вносяться у встановленому порядку до АСМО посадовою особою спеціалізованого підрозділу або підрозділу митних компетенцій, яка виконувала цю митну формальність.
Порядок роботи спеціалізованого підрозділу митного органу з питань класифікації товарів (далі - Підрозділ), підрозділу митного оформлення (далі - ПМО), підрозділу митних компетенцій митного органу під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття рішень щодо класифікації товарів, здійснення митних процедур, пов`язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) визначає Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року №650 (далі - Порядок № 650).
Відповідно до пунктів 1-6 розділу ІІ Порядку №650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:
опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу;
відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.
У разі якщо посадова особа ПМО не може однозначно перевірити правильність класифікації товарів на підставі задекларованих відомостей, така посадова особа у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення.
У разі відмови у наданні або ненаданні додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, перевірка правильності класифікації товарів здійснюється за наявними документами та/або відомостями з використанням довідкової інформації.
У разі надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, такі документи та/або відомості обов`язково враховуються під час перевірки правильності класифікації товарів, за результатами якої посадова особа ПМО:
підтверджує задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД; або
передає виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією до Підрозділу.
Крім випадку, передбаченого абзацом третім пункту 5 цього розділу, передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює ПМО:
у складних випадках класифікації товарів;
на вимогу Підрозділу або підрозділу митних компетенцій, у тому числі за результатами самостійного виявлення порушення правил класифікації товарів під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, моніторингу митних декларацій, щодо яких посадові особи ПМО виконують митну формальність щодо перевірки правильності класифікації товарів;
в інших випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи.
Згідно пунктів 9-10 Порядку №650 посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у строк не більше 10 календарних днів з дня отримання Запиту здійснює класифікацію товарів, за результатами якої: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТЗЕД; або приймає Рішення. У разі якщо відповідно до пункту 5 або 9 цього розділу підтверджується задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, але для подальшого митного оформлення товару з дотриманням вимог законодавства необхідним є внесення змін у графу 31 митної декларації в частині опису товару, ПМО надсилає декларанту або уповноваженій ним особі електронне повідомлення, у якому зазначаються необхідні зміни в описі товару. У такому разі митний орган надає дозвіл на відкликання митної декларації через необхідність зміни опису товару у графі 31 митної декларації щодо товару, задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД якого підтверджено.
Рішення приймається у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для його класифікації. Для прийняття Рішення використовуються відомості, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, а також документи та відомості, надані разом із Запитом та/або у порядку, передбаченому пунктом 12 цього розділу (пункт 11 Порядку №650).

Як передбачено пунктом 12 розділу ІІ Порядку № 650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі відомостей, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, документів та відомостей, наданих разом із Запитом, посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення.

Якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення: необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень (пункт 15 Порядку №650).

Згідно пунктів 19-24 Порядку №650 до прийняття Рішення декларант або уповноважена ним особа має право звернутися до митного органу із заявою про випуск товарів, які декларуються, за тимчасовою декларацією. За допомогою АСМО Рішення оформлюється, підписується шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису посадової особи, яка його прийняла, та передається до ПМО. Прийняте Рішення реєструється в Журналі Рішень та вноситься до бази даних "Класифікаційні рішення" єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів (далі - ЄАІС). Рішення є обов`язковим для митних цілей, діє три роки з дати його прийняття, крім випадків скасування або анулювання такого Рішення до закінчення строку його чинності. У разі застосування Рішення відомості, які вносить декларант або уповноважена ним особа у графи 31 та 33 митної декларації щодо товару, якого стосується таке Рішення, мають відповідати інформації, зазначеній у графі 6 Рішення, а реєстраційний номер Рішення та дата його прийняття зазначаються у графі 44 митної декларації. Після внесення Рішення до бази даних "Класифікаційні рішення" ЄАІС центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, забезпечує оприлюднення такого Рішення на власному офіційному вебсайті. Оприлюдненню підлягає інформація із граф 1, 4, 6 та 7 Рішення.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник щодо класифікації товару.

Так, у графі 33 МД від 10.09.2024 №24UA15U8 спірний товар "Вантажний напівпричіп, марки "HUNWICK ENGINEERING", модель "DT07RC205", призначений для перевезення автомобілів по дорогах загального користування, бувший у використанні…" був задекларований за кодом згідно з УКТЗЕД.

Разом з тим, Івано-Франківська митниця оскаржуваним рішенням про визначення коду товару №24UA8-КТ від 19.09.2024 класифікувала вказаний товар за кодом 870790900, змінивши також опис товару на "Вантажний двохярусний причіп трьохосний марки "HUNWICK ENGINEERING", модель "DT07RC205", номер шасі НОМЕР_1 , бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2012, модельний рік виготовлення 2012, торгівельна марка "HUNWICK ENGINEERING", виробник "HUNWICK ENGINEERING", країна виробництва GB".

Суд не погоджується із класифікацією спірного товару митним органом, виходячи з такого.

У відповідності до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, наведених в Додатку до Закону України "Про Митний тариф України", класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (ргіmа fасіе) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(с) товар, класифікацію, якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або З (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Таким чином, зазначеними правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої товарної підкатегорії необхідно виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТЗЕД.

Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку, що напівпричіп за своєю конструкцією призначений для використання з сідловим тягачем і частина повної маси якого передається на цей тягач через сідлово-зчіпний пристрій.

Напівпричіп призначений для з`єднання з автомобілем таким чином, щоб його частина обпиралась на автомобіль і останній ніс на собі значну частину ваги напівпричепа та ваги його вантажу.

Однак, у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" відсутнє визначення "сідловий тягач".

Відповідно до положень п. 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Відтак, при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення.

Воднораз, у Митному тарифі України Розділ XVII "Засоби наземного транспорту, літальні апарати, плавучі засоби і пов`язані з транспортом пристрої та обладнання" Група 87 "Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання" в описі назв товарних позицій та підпозицій вказано зокрема:

8716 причепи та напівпричепи; інші несамохідні транспортні засоби; їх частини;

8716 39 80 00 - що використовувалися.

8707 кузови (включаючи кабіни) для моторних транспортних засобів товарних позицій 8701-8705:

8707 90 90 00 - інші.

Таким чином, суд погоджується з позивачем про те, що відповідач помилково вказує, що вантажний напівпричіп бувший у використанні марки "HUNWICK ENGINEERING" слід розмитнювати як два окремих товари: як причіп для перевезення автомобілів марки "HUNWICK ENGINEERING", код УКТ ЗЕД 8707 90 90 00, оскільки його характеристики прямо вказують на те, що він є бувшим у використанні напівпричепом, що складається з двох частин та класифіковано за кодом УКТ ЗЕД 8716 39 80 00.

Така класифікація підтверджується також положеннями як пункту 1, так і пункту 2 (а) основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, яким передбачено, що: для юридичних цілей класифікація в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій; будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як коплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного.

Підтвердженням цього є також зміст відповіді продавця напівпричепа IC Logistics, UAB, де ним вказано, що платформа для перевезення транспортних засобів марки С349746, HUNWICK ENGINEERING LTD/DTO7RC205 складається з двох частин, задньої частини, яка має колеса і передньої частини, яка зчіплюється з тягачем і задньою частиною платформи.

Також згідно Примітки до вказаної групи 87 "Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання" зазначено:

1. Ця група не включає залізничний або трамвайний рухомий склад, призначений для переміщення тільки колією.

2. У цій групі термін "трактори" означає транспортні засоби, призначені головним чином для буксирування чи штовхання інших транспортних засобів, пристроїв і вантажів, незалежно від того, мають вони чи ні допоміжні пристосування, у поєднанні з основним застосуванням трактора, для перевезення інструментів, насіння, добрив тощо.

З огляду на зазначене вище, напівпричепи та сідлові тягачі, згідно чинного законодавства є транспортними засобами спеціального призначення.

Наказом Мінфіну від 02.12.2016 № 1058 "Про затвердження Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної митної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), Нормативів взяття проб (зразків) товарів для проведення дослідження (експертизи), форм акта про взяття проб (зразків) товарів та висновку" затверджено Порядок взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної митної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) (надалі- Порядок).

Згідно пункту 1 розділу І Порядку він визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами структурних підрозділів та територіальних органів Держмитслужби (далі - митні органи) під час направлення запитів про проведення досліджень (аналізів, експертиз), постанов про призначення експертиз у справах про порушення митних правил до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі - СЛЕД Держмитслужби), а також проведення досліджень (аналізів, експертиз) експертами СЛЕД Держмитслужби.

Згідно пунктів 2 і 3 розділу І Порядку дослідження (аналізи, експертизи) проводять експерти СЛЕД Держмитслужби за територіальним розподілом, установленим Держмитслужбою, а за письмовим зверненням керівника митного органу або його заступника експерти СЛЕД Держмитслужби можуть залучатися до взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (експертиз).

Відповідно пунктів 1, 2 розділу II Порядку дослідження (аналіз, експертиза) призначається у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення митного контролю та митного оформлення, у справах про порушення митних правил, а також під час прийняття рішення щодо зобов`язуючої інформації, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Експертиза призначається у випадках, передбачених Митним кодексом України (далі - Кодекс).

Рішення про призначення проведення дослідження (аналізу, експертизи) під час здійснення митного контролю та митного оформлення або під час прийняття рішення щодо зобов`язуючої інформації оформлює уповноважена посадова особа митного органу у вигляді запиту.

Підсумовуючи вищевикладене, суд виснував, що у разі виникнення у митного органу сумнівів щодо характеристик імпортованого позивачем товару, відповідач мав право у встановленому законодавством порядку направити відповідний запит, а не самостійно перекладати іноземну мову та на свій розсуд тлумачити. Разом з тим, Івано-Франківською митницею запит про проведення досліджень до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень не направлявся.

Відтак, на думку суду, всупереч наведеним нормам чинного законодавства відповідачем не повно з`ясовано відомості про товар (визначальні характеристики), зазначені у наданих для митного контролю документах.

Воднораз, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення безпідставно не взято до уваги наданим митному органу разом з митною декларацією, а згодом і на вимогу митного органу документам, які достовірно та належним чином підтверджують правильність класифікації ввезеного товару вантажного напівпричіпа бувшого у використанні марки "HUNWICK ENGINEERING" за кодом УКТ ЗЕД , а саме: експертна довідка від 05.06.2024 року № 12/06, де вказано, що предметом експертної оцінки є саме напівпричіп-атововоз марки "HUNWICK ENGINEERING".

При цьому, на підтвердження правомірності щодо визначення коду товару в поданій митній декларації позивачем заявлено клопотання про проведення товарознавчої експертизи, з метою визначення характеристик, призначення та коду товару вантажного напівпричіпа бувшого у використанні марки "HUNWICK ENGINEERING", у відповідності з УКТ ЗЕД, для чого необхідні спеціальні знання.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 31.10.2024 про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі №300/7413/24 проведено дослідження вантажного напівпричіпа бувшого у використанні марки "HUNWICK ENGINEERING" модель "DT07RC205", номер шасі VIN: НОМЕР_1 з метою визначення характеристик товарної під категорії (коду) згідно українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності, а також чи укомплектовано даний вантажний напівпричіп відповідно до нормативно-технічної документації підприємства-виробника.

Згідно висновку експерта №41/24 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.12.2024, зокрема зазначено, колісний транспортний засіб причіп марки С349746 виробник HUNWICK ENGINEERING LTD модель DT07RC205, рік виготовлення 2012, країна виробник GB (Великобританія), бувший у використанні, номер шасі (VIN код НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України, ідентифіковано як КТЗ причіп категорії О4 призначений для перевезення вантажів, максимальна маса якого перевищує 10 тонн, транспортний засіб спеціального призначення для перевезення легкових автомобілів.

Згідно Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності даний транспортний засіб відноситься до наступного коду:

- причепи та напівпричепи; інші несамохідні транспортні засоби; їх частини, що мають максимальну масу з повним навантаженням 20 т і більше, що використовувалисть (код УКТ ЗЕД );

ввезений причіп має дві частини: причеп для перевезення легкових автомобілів та платформи для перевезення легкових автомобілів. Платформа встановлюється на шасі автомобіля та використовується в комплекті з причепом, так як управління гідравлічною системою причепа та платформи встановлено в причепі.

Згідно українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності платформа для перевезення легкових автомобілів яка встановлюється на шасі автомобіля, що використовувалася відноситься до наступного коду: (код УКТ ЗЕД 870790900).

Спеціальний причіп для перевезення легкових автомобілів укомплектований відповідно до нормативно-технічної документації підприємства-виробника (а.с.213-221).

Вказані висновки узгоджується також з іншими письмовими доказами у справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення щодо класифікації товару №24U8-КТ від 19.09.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000138 від 14.10.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 4844,80 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 01.10.2024 №0.0..1 на суму 2422,40 грн та від 16.10.2024 №0.0..1 на суму 2422,40 грн.

За положеннями частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2024 року становить 3028 гривень.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 3 статті 4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного позову: майнового характеру, який подано: фізичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, частиною 3 статті 4 Закону №3674-VI встановлено, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Правова позиція щодо застосування понижуючого коефіцієнта відповідного розміру ставки судового збору для позовних заяв, поданих до суду після 04.10.2021 в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, та підлягає в силу ч.5 ст.242 КАС України застосуванню судом до спірних правовідносин.

Таким чином, за подання цього адміністративного позову позивач мав сплатити 1937,92 грн (968,96 х 2 = 1937,92 грн). Тобто, сума 2906,88 грн (4 844,80 грн 1 937,92 грн) є надміру сплаченою сумою судового збору, яка може бути повернута за клопотання позивача відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, судовий збір у загальному розмірі 1937,92 грн, сплачений позивачем при поданні до суду адміністративного позову відповідно до платіжних інструкцій від 01.10.2024 №0.0..1, від 16.10.2024 №0.0..1 та який підлягає розподілу в цій справі, підлягає стягненню з Івано-франківської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Івано-Франківської митниці (код ЄДРПОУ - 43971364, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76000) про визнання протиправними та скасування рішення щодо класифікації товару №24U8-КТ від 19.09.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000138 від 14.10.2024 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення щодо класифікації товару №24U8-КТ від 19.09.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000138 від 14.10.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (код ЄДРПОУ - 43971364, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1937 (одну тисячу тридцять сім) гривень 92 копійки.

Сторонам рішення надіслати через підсистему Електронний суд.

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.