Справа № 160/6760/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2025 року Справа № 160/6760/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/6760/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів,-
УСТАНОВИВ:
Позивач через підсистему Електронний суд звернувся з позовом до суду, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією. Скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 та виключити останнього зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 10.03.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 10.03.2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 :
інформацію та належним чином завірені копії підтверджуючих документів щодо підстав перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 з 20.02.2025 по даний час;
належним чином завірені копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 ;
належним чином завірену копію наказу, яким оформлено призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
належним чином завірену копію наказу «Про призов та відправку у військові частини військовозобов`язаних (резервістів), призваних під час загальної мобілізації», відповідно до якого ОСОБА_1 було призвано на військову службу під час мобілізації;
належним чином завірену копію витягу з наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та зарахування до списків військової частини;
належним чином завірені копії облікових документів ОСОБА_1 , до яких внесено відомості про його призов на військову службу під час мобілізації;
належним чином завірену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 із записом про підстави та дати призову;
належним чином завірену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;
належним чином завірену копію документа із підписом ОСОБА_1 про отримання ним повістки щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправки до місць проходження військової служби.
Також, витребувано від Військової частини НОМЕР_1 :
належним чином завірені копії наказу про зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
належним чином завірені копії документів, на підставі яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було доставлено до військової частини НОМЕР_1 ;
всі наявні докази щодо суті спору .
13.03.2025 року Військова частина НОМЕР_1 подали до суду відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 18.03.2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, повернуто без розгляду.
17.03.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
18.03.2025 року військова частина НОМЕР_1 подали до суду письмові заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 20.03.2025 року заяву про забезпечення позову від 19.03.2025 року представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів, задоволено.
Заборонено Військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових осіб вчиняти дії щодо ОСОБА_1 , переміщувати за межі Військової частини НОМЕР_1 чи до будь-якої іншої військової частини/навчального центру, та/або до іншого місця служби до набрання законної сили рішення суду у цій справі.
24.03.2025 року відповідачем 1 подано до суду відзив на позовну заяву позивача.
31.03.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
30.04.2025 року позивачем до суду подано клопотання про витребування доказів.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 09.05.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
ІНФОРМАЦІЯ_2 не було належним чином з`ясовано, що позивач, як заброньована особа, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, та, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 27.01.2026 року.
Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся до суду із цією позовною заявою, за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1, ІНФОРМАЦІЯ_5
Відповідач 1 зазначає про те, що як вказує позивач, він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 27.01.2026 у зв`язку із бронюванням і тому не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Та начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано наказ «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» відповідно до якого, попри бронювання ОСОБА_1 , останнього було призвано на військову службу під час мобілізації і він підлягає відправці до військової частини. А також, що ІНФОРМАЦІЯ_2 нібито не було належним чином з`ясовано, що позивач, як заброньована особа, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, та, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 27.01.2026 року.
20.02.2025 року Позивачем було пройдено військово-лікарську комісію, де відповідно до довідки ВЛК №39/1013 було винесено діагноз :- здоровий та на підставі статті-графи II Розкладу хвороб Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 року визнаний придатним до військової служби.
20.02.2025 року відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 196 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_1 включений до складу команди для призову та відправки для проходження військової служби підчас мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .
Вказують, що згідно рапорту начальника відділення військового обліку і бронювання солдатів сержантів запасу від 20.02.2025 року за вх.№2064 від 20.02.2025 року майора ОСОБА_2 підстави, які б надавали право відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - у ОСОБА_1 - відсутні.
Також, згідно роздруківки з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі-ЄДРВП) ОСОБА_1 отримав бронювання з 21.02.2025 року, яку в подальшому було скасовано із призовом по мобілізації.
Як вбачається з роздруківки «РЕЗЕРВ+» Позивача документ сформовано 21.02.2025 року об 14:31 год., тобто Позивач до 14:31 год. 21.02.25 року не мав відстрочки від призову.
Тобто, вважають, що твердження позивача проте, що 20.02.2025 особами, що назвалися співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , було доставлено нібито для уточнення своїх військово-облікових даних, де його нібито заставляли розписатись про отримання повістки з метою призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, від чого ОСОБА_1 категорично відмовився, наголосивши, що він не підлягає мобілізації у зв`язку з тим, що є заброньованим не відповідає дійсності, так як вбачається з вище вказаного рапорту начальника ВВОБССЗ майора Довбуша та роздруківки з ЄДРВП у Позивача на день призову була відсутня відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації , а саме бронювання.
Також, вважають, що твердження Позивача проте, що ІНФОРМАЦІЯ_2 нібито не було належним чином з`ясовано, що позивач, як заброньована особа, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, також не відповідає дійсності.
Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 і відправлені у складі команди від 20.02.2025 року № 141 ОСОБА_1 прийнятий до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується печаткою військової частини НОМЕР_1 .
Тобто встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 в даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Таким чином, вказують про те, що належним доказом підстави надання позивачу відстрочки від призову за підпунктом 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з бронюванням є надання до територіального центру комплектування та соціальної підтримки завіреної копії довідки про надання ОСОБА_1 відстрочки.
Правовідносин між Позивачем та Відповідачем 1 , пов`язані з мобілізацією Позивача, завершилися прийняттям наказу про призов по мобілізації та направлення Позивача з 20.02.2025 року у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 свідчить про реалізацію такого наказу та виникнення нових правовідносин між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 , які стосуються не мобілізації, а проходження військової служби.
Також зазначили про те, що скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу частини та приступлення до виконання обов`язків, який вичерпав свою дію фактом виконання з моменту вступу позивача на військову службу за призовом, не може мати правових наслідків у вигляді звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Враховуючи вище наведене, підстави для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування позивача до списків особового складу частини та і зобов`язання звільнити ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації та виключити останнього зі спискві особового складу Військової частини НОМЕР_1 - відсутні.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2, Військової частини НОМЕР_1
Від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач 2 зазначає про те, що 22.02.2025 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №54 Позивач був прийнятий на військову службу та зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 , а отже є військовослужбовцем.
Рішення про мобілізацію та сам призов є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час розгляду справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації Позивача та направлення його для проходження військової служби. У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).

На думку відповідача 2, скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 54 від 22.02.2025 року в частині призначення та зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою ніяким чином не вплине на правовий статус військовослужбовця військової служби по мобілізації ОСОБА_1 .

Також, вказують про те, що командування військової частини НОМЕР_1 пропонував позивачу повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 після самовільного залишення військової частини та звернутися з рапортом та встановленим порядком завіреними копіями підтверджуючих документів з метою підтвердження підстав для звільнення з військової служби у разі не бажання останнього продовжувати військову службу.

V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з військово-обліковим документом Резерв+, номер в реєстрі Оберіг 1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 27.01.2026 року у зв`язку із бронюванням.

20.02.2025 року посадовими особами відповідача 1 було доставлено для уточнення своїх військово-облікових даних, де вручено повістку на проходження ВЛК на 21.02.2025 року.

У подальшому, як вказує позивач у позовній заяві, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом застосування примусу змушували ОСОБА_1 розписатись про отримання повістки з метою призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, від чого ОСОБА_1 відмовився, наголосивши, що він не підлягає мобілізації у зв`язку з тим, що є заброньованим, про що зазначено в електронному військово-обліковому документі та відповідні відомості наявні в реєстрі Оберіг, у зв`язку із чим не може бути мобілізованим.

Однак, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено ОСОБА_1 , що його включено в список для видання наказу про призов військовозобов`язаних, а про наявність обставин, згідно яких ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації в нього немає відповідних доказів.

20.02.2025 року позивачем було пройдено військово-лікарську комісію, де відповідно до довідки ВЛК №39/1013 було винесено діагноз :- здоровий та на підставі статті-графи II Розкладу хвороб Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 року визнаний придатним до військової служби.

20.02.2025 року відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 196 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_1 включений до складу команди для призову та відправки для проходження військової служби підчас мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно рапорту начальника відділення військового обліку і бронювання солдатів сержантів запасу від 20.02.2025 року за вх.№2064 від 20.02.2025 року майора ОСОБА_2 підстави, які б надавали право відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - у ОСОБА_1 - відсутні.

Згідно поіменного списку військовозобовязаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 і відправлені у складі команди від 20.02.2025 року № 141 ОСОБА_1 прийнятий до військової частини НОМЕР_1 .

22.02.2025 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №54 Позивач був прийнятий на військову службу та зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 , а отже є військовослужбовцем.

Отже, станом на день звернення позивача до суду, він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Як вбачається з роздруківки ЄДРВП отримане бронювання 21.02.2025 року, яке було у позивача за від ТОВ НоваПОШТА.

Позивач оскаржує наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_8

щодо призову заброньованого позивача на військову службу та просить його звільнити з військової служби, а також наказ в/ч про зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №2232-XIIвизначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 1статті 2 Закону №2232-XIIвизначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

В силу вимог частини 6статті 2 цього Закону №2232-XIIодним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14статті 2 Закону №2232-XII).

Згідно з пунктом 20 частини 1статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року №389-VІІІ (далі - Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII (далі - Закон №1932-XII, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Також, статтею 1 Закону №1932-XIIпередбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті102, пунктів 1,17,20частини першої статті106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Відповідно до вимог статей20,22 Закону №2232-XIIна військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).

Так, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Абзацом 4статті 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини 3статті 3 Закону №3543-XII зміст мобілізаційної підготовки становить, зокрема, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, відповідно до пункту 1 Положення "Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 2, 3 п.1 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

За змістом п.8 Положення №154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до абз.9 п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

За приписами п.15 Положення №154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний, серед іншого, організовувати проведення перевірок готовності підприємств до оповіщення та забезпечення явки громадян, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації та у воєнний час, на пункти збору або у військові частини, перевірок стану бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і виконання військово-транспортного обов`язку.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені статтею 22 Закону №3543-XII.

Згідно приписів частини 1статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані, серед іншого, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону №3543-XII).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (надалі по тексту також - Збройні Сили та інші військові формування).

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та цим Порядком.

При цьому, статтею 23 Закону №3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІне підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Відповідно до ст.24 Закону №3543-ХІІ бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону №3543-ХІІ бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу, зокрема, на підприємствах, в установах і організаціях, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), у разі якщо це необхідно для виконання встановлених мобілізаційних завдань (замовлень).

За змістом ч.2 цієї статті порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону №3543-ХІІоргани державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.

Відповідно до п.58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560), органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються. До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Механізм бронювання під час дії воєнного стану військовозобов`язаних за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють: в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, у разі, коли це необхідно для забезпечення функціонування зазначених органів; на підприємствах, в установах і організаціях, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), у разі, коли це необхідно для виконання встановлених мобілізаційних завдань (замовлень); на підприємствах, в установах і організаціях, які здійснюють виробництво товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань; на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період визначається Порядком бронювання військовозобов`язаних за сприсками військовозобов`язаних під час дії воєнного стану затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 за №76 (далі - Порядок №76).

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з військово-обліковим документом Резерв+, номер в реєстрі Оберіг 1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 27.01.2026 року у зв`язку із бронюванням.

20.02.2025 року посадовими особами відповідача 1 було доставлено для уточнення своїх військово-облікових даних, де вручено повістку на проходження ВЛК на 21.02.2025 року.

20.02.2025 року позивачем було пройдено військово-лікарську комісію, де відповідно до довідки ВЛК №39/1013 було винесено діагноз :- здоровий та на підставі статті-графи II Розкладу хвороб Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 року визнаний придатним до військової служби.

20.02.2025 року відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 196 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_1 включений до складу команди для призову та відправки для проходження військової служби підчас мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно рапорту начальника відділення військового обліку і бронювання солдатів сержантів запасу від 20.02.2025 року за вх.№2064 від 20.02.2025 року майора ОСОБА_2 підстави, які б надавали право відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - у ОСОБА_1 - відсутні.

Згідно поіменного списку військовозобовязаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 і відправлені у складі команди від 20.02.2025 року № 141 ОСОБА_1 прийнятий до військової частини НОМЕР_1 .

22.02.2025 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №54 позивач був прийнятий на військову службу та зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 .

Однак, вивчивши матеріли справи, слід вказати про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не було належним чином з`ясовано, що позивач, як заброньована особа, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, та, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 27.01.2026 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2024 року №516 встановлено, що «… строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р.№ 76Деякі питання реалізації положень Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940), які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на один місяць…».

Постановою Кабінету Міністрів України № 642 від 04.06.2024 рокувнесені зміни до постанови КМУ від 07 травня 2024 року № 516.

Починаючи із 06.06.2024 року постанова Кабінету Міністрів України від 07 травня 2024 року № 516 діє у наступній редакції: «… Установити, що строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р.№ 76 Деякі питання реалізації положень Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940), які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на три місяці…».

Із аналізу наведеної постанови слідує, що КМУ автоматично продовжив строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року№ 76, які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, на три місяці.

Тобто для продовження дії відстрочок, остання мають відповідати наступним умовам:

- відстрочка має бути надана відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р.№ 76Деякі питання реалізації положень Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- строк відстрочки не повинен закінчитись на день прийняття цієї постанови тобто на 07.05.2024 року.

Слід вказати про те, що позивач на момент бронювання перебував на військовому обліку військовозобов`язаних, оскільки у випадку призову на військову службу під час мобілізації 20.02.2025 року, як зазначається наказі «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації», ОСОБА_1 повинен бути знятим з військового обліку військовозобов`язаних, що фактично унеможливлює бронювання Позивача.

Відповідно до електронного військово-облікового документу Резерв+, номер в реєстрі Оберіг 1, сформованого 21.02.2025 року о 14:31, ОСОБА_1 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних.

Щодо долученого до матеріалів справи рапорту, слід вказати про те, що зміст цього рапорту ОСОБА_3 за вхідним номером 2064, який було долучено до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_9 №1/1383 від 25.02.2025, свідчить про те, що перевірка військовозобов`язаного ОСОБА_4 проводилась саме 21.02.2025 року, про що також свідчить дата вхідного № 2064 на штампі вхідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_9 21.02.2025 року.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що оскільки позивач на момент призову на військову службу по мобілізації був заброньований та йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, він не міг підлягати призову на військову службу по мобілізації, відтак наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині призову для проходження військової служби ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Станом на 21.02.2025 року Позивач був заброньований, що підтверджується наявним в матеріалах справи роздруківкою його електронного військово-облікового документа «РЕЗЕРВ+» та не заперечується відповідачами у справі.

Слід вказати про те, що у наданому відповідачем 1 поіменному списку №141 зазначено дату його видання 20.02.2025 року, що є неналежним, оскільки у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2025 року №54, як підставу для його видання зазначено поіменний список військовозобовязаних №141 від 21.02.2025 року.

Відповідач 1 у своєму відзиві зазначає, що підставою для зарахування позивача до списків особового складу військової частини є поіменний список.

Так, згідно наданої копії поіменного списку, до якого включено позивача, команда з ІНФОРМАЦІЯ_2 направляться в розпорядження командира НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

У відповідності до відмітки в поіменному списку, команду НОМЕР_1 прийнято 22.02.2025 року.

При цьому, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2025 року №54, позивача зараховано до списків частини і на всі види забезпечення та на триразове котлове забезпечення на вечерю з 22.02.2025 року до Військової частини НОМЕР_1 .

Отже, зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що дата відправлення позивача у військову частину з ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є належною даті, яку зазначає ІНФОРМАЦІЯ_2 , а свідчить про те, що Позивач був відправлений 22.02.2025 року.

Крім того, слід вказати про те, що відповідач 1 у відзиві не заперечував про ті обставини, що йому було відомо що позивач є заброньованим, про що зазначено в електронному військово-обліковому документі та відповідні відомості наявні в реєстрі Оберіг, в т.ч. й на момент відправки.

Отже, враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що станом на час винесення відповідачем 1 наказу про призов позивача на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, останній, у відповідності до вимог статті 23 Закону №3543-XII мав відстрочку від призову на військову службу, а отже не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач, будучи обізнаним про наявність в нього відстрочки, погодився вступити до лав ЗСУ в добровільному порядку.

Оскільки дії щодо недотримання обов`язкових процедур щодо призову на військову службу та направлення позивача на військову службу виразилися у прийнятті наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» від 20.02.2025 р. №196, яким позивача призвано під час проведення загальної мобілізації та направлено у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 для проходження військової служби у Збройних Силах України, та саме цим наказом порушено права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати зазначений наказ, в частині що стосується позивача.

Щодо позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасувати наказу начальника Військової частини НОМЕР_1 «Про зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення» №54 від 22.02.2025 року в частині позивача.

Згідно п. 30 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 № 280, (далі - Інструкція 280) виключно на підставі наказів по стройовій частині здійснюється: зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини.

Зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця (п.32 розділу ІІ Інструкції 280).

Особи, які прибули без документів, обліковуються як тимчасово прибулий особовий склад у вкладці « ІНФОРМАЦІЯ_10 » електронного журналу обліку особового складу. Такі особи зараховуються до списків особового складу військової частини тільки після встановлення їх особистості і отримання відповідних документів, що підтверджують направлення їх у цю частину для проходження військової служби (п.36 розділу ІІ Інструкцції 280).

Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції (п.2 розділу ХІІ Інструкції 280).

Командирам військових частин (з`єднань) забороняється:

1) направляти на виконання бойових завдань особовий склад із числа поповнення, який не зарахований до списків особового складу військової частини або зарахований у розпорядження відповідного командира;

2) зараховувати до списків особового складу військової частини військовослужбовців, які не прибули з інших військових частин. Військовослужбовці, які відстали від своїх військових частин, направляються до місця служби або до резервних військових частин (п.15 розлділу ХІІ Інструкції 280).

Як встановлено судом з наказу відповідача 2 від 22.02.2025 року за №54 (по стройовій частині) підставою для його видання слугували поіменні списки та мобілізаційні розпорядження, облікові документи від відповідача 1, наказ ІНФОРМАЦІЯ_8 №196 від 20.02.2025 року в частині призову позивача на військову службу під час проведення мобілізації визнано протиправним та скасовано цим рішенням суду.

За вказаних обставин командир Військової частини НОМЕР_1 передчасно видав наказ від 22.02.2025 року №54 (по стройовій частині), оскільки позивач прибув до військової частини без належних документів від відповідача 1.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2025 року за №54 про зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення» в частині позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби позивача, суд зазначає про таке.

У відповідності до вимог п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт існування вказаних вище обставин, перерахованих у п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент подання позову до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Враховуючи наведені обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» від 20.02.2025 р. №196, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2025 року за №54 про зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення» в частині ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат в частині судового збору не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 09.05.2025 року.

Суддя В.В. Ільков