Справа № 461/9123/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№461/9123/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду (після передачі з Галицького районного суду міста Львова) надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогою:

- визнати незаконним та скасувати Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 371 "Про демонтаж самовільно влаштованого пристрою кондиціонування повітря, кронштейнів для його кріплення, обладнання для його підключення та відновлення головного фасаду будинку АДРЕСА_1 ".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване Розпорядження № 371 є незаконним. Вказує, що відповідач при його прийнятті керувався Порядком утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м. Львова та будівель і споруд, що є об`єктами культурної спадщини поза межами історичного ареалу м. Львова, затвердженим Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 952 від 19 жовтня 2022 року (далі Порядок № 952).

На думку позивача, відповідач у Розпорядженні № 371 не вказав конкретну норму Порядку № 952, яку було порушено.

Також позивач стверджує, що встановлений ним пристрій кондиціонування повітря на фасаді будинку № 57 на вулиці Дорошенка у місті Львові не є видимим зі сторони вулиці Дорошенка. Зазначає, що оскаржуване рішення не містить даних про порушення прав та інтересів інших осіб.

Просить скасувати Розпорядження № 371 та покласти судові витрати на відповідача.

Відповідач, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечив.

Зазначає, що будинок АДРЕСА_1 є об`єктом культурної спадщини, пам`яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 4385-Лв) та знаходиться в межах історичного ареалу міста Львова. 01 жовтня 2024 року Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради скеровано позивачу припис № 0004/П0921 про усунення порушень вимог законодавства про охорону культурної спадщини шляхом демонтажу пристрою кондиціонування.

У зв`язку з невиконанням припису, що підтверджено актом ЛМКП «Айсберг» № 12 від 22 жовтня 2024 року, відповідачем 04 листопада 2024 року прийнято оскаржуване Розпорядження № 371.

Відповідач посилається на Порядок № 952, зокрема на пункт 5.1.3, який відносить системи кондиціювання повітря до технічних елементів, та на пункт 5.2, який забороняє встановлення на будинках пам`ятках архітектури технічних елементів, вказаних у підпунктах 5.1.2.-5.1.6 (включаючи системи кондиціювання).

Вважає свої дії правомірними та такими, що вчинені в межах наданих повноважень. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 21 листопада 2024 року адміністративну справу передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 27 грудня 2024 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Суд дослідивши позовну заяву, відзив на неї, додані до них докази та матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, всебічно, повно та об`єктивно встановивши обставини справи, надав їм правову оцінку та -

в с т а н о в и в :

04 листопада 2024 року Головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради видано Розпорядження № 371 «Про демонтаж самовільно влаштованого пристрою кондиціонування повітря, кронштейнів для його кріплення, обладнання для його підключення та відновлення головного фасаду будинку № 57 на вул. П. Дорошенка».

Розпорядження прийняте на підставі Припису Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради № 0004/П0921 від 01 жовтня 2024 року про усунення порушень та Акта ЛМКП «Айсберг» № 12 від 22 жовтня 2024 року про невиконання припису.

Розпорядженням зобов`язано ФОП ОСОБА_2 здійснити примусовий демонтаж пристрою кондиціонування повітря позивача.

Відповідно до п.1 вказаного Розпорядження, позивача як власника квартири належало повідомити про прийняття такого розпорядження.

З матеріалів справи, зокрема з відзиву відповідача та долучених до нього документів, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є об`єктом культурної спадщини, пам`яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 4385-Лв), що підтверджується наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 18 січня 2021 року № 14.

Також, згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 грудня 2005 року № 1311, вулиця Дорошенка та будинок АДРЕСА_1 на ній знаходяться у межах історичного ареалу міста Львова.

Позивач, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 у зазначеному будинку, на головному фасаді якої встановлено пристрій кондиціонування повітря, щодо якого прийнято оскаржуване розпорядження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, викладеним у позовній заяві та відзиві на неї, суд керується такими нормами національного законодавства, основоположними принципами права та висновками щодо застосування норм права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 04 листопада 2024 року Головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було видано Розпорядження № 371 «Про демонтаж самовільно влаштованого пристрою кондиціонування повітря, кронштейнів для його кріплення, обладнання для його підключення та відновлення головного фасаду будинку АДРЕСА_1 » (далі Розпорядження № 371).

Зі змісту оскаржуваного Розпорядження № 371 та відзиву відповідача встановлено, що таке прийняте на підставі розгляду Припису Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради № 0004/П0921 від 01 жовтня 2024 року про усунення порушень вимог законодавства про охорону культурної спадщини (вимоги демонтувати пристрій кондиціонування з головного фасаду будинку-пам`ятки до 21.10.2024) та Акту ЛМКП «Айсберг» № 12 від 22 жовтня 2024 року про невиконання зазначеного припису. Розпорядженням зобов`язано ФОП ОСОБА_2 здійснити примусовий демонтаж пристрою кондиціонування повітря позивача.

Відповідач у відзиві зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 18 січня 2021 року № 14, є об`єктом культурної спадщини, пам`яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 4385-Лв). Також, згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 грудня 2005 року № 1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова», вулиця Дорошенка та будинок АДРЕСА_1 на ній знаходяться у межах історичного ареалу міста Львова.

Позивач, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 у зазначеному будинку.

Правові відносини щодо утримання фасадів будівель в історичному ареалі міста Львова та на об`єктах культурної спадщини регулюються, зокрема, Законом України «Про охорону культурної спадщини» та Порядком утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м. Львова та будівель і споруд, що є об`єктами культурної спадщини поза межами історичного ареалу м. Львова, затвердженим Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 952 від 19 жовтня 2022 року (далі Порядок № 952).

Пункт 5 Порядку № 952 («Розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків та споруд») встановлює правила розміщення таких елементів. Підпункт 5.1.3 пункту 5.1 до технічних елементів (пристроїв), що розміщуються ззовні на фасадах, відносить, зокрема, «Пристрої та устаткування інженерного забезпечення будівель та споруд (системи опалення, вентиляції, кондиціювання повітря тощо)».

Ключовим для вирішення даного спору є підпункт 5.2 Порядку № 952, який чітко встановлює: «Забороняється встановлення на будинках пам`ятках архітектури технічних елементів (пристроїв), вказаних у пп. 5.1.2.-5.1.6.». До переліку у підпункті 5.1.3, як зазначено вище, входять пристрої кондиціювання повітря.

Отже, Порядок № 952 містить пряму та безумовну заборону на розміщення пристроїв кондиціювання повітря на фасадах будинків, які є пам`ятками архітектури.

Доводи позивача про те, що відповідач у Розпорядженні № 371 не вказав конкретну норму Порядку № 952, яку було порушено, суд вважає формальними.

Розпорядження чітко посилається на Порядок № 952 як на одну з підстав його прийняття та вказує на «самовільно влаштований пристрій кондиціонування».

Враховуючи статус будинку як пам`ятки архітектури, порушенням є сам факт встановлення пристрою кондиціювання повітря всупереч прямій забороні, встановленій підпунктом 5.2 Порядку № 952. За таких обставин, детальна конкретизація підпункту у розпорядженні не є вирішальною для визначення його законності, оскільки суть порушення є очевидною.

Щодо аргументу позивача про те, що встановлений пристрій кондиціонування повітря не є видимим зі сторони вулиці Дорошенка, суд зазначає наступне.

Заборона, встановлена підпунктом 5.2 Порядку № 952, щодо встановлення технічних елементів на будинках-пам`ятках архітектури є категоричною і не містить умови щодо видимості такого елемента з вулиці.

Умова про видимість зі сторони вулиці, наведена у пункті 5.1 Порядку № 952, стосується загальних правил розміщення елементів у межах історичного ареалу на будівлях, які можуть і не бути пам`ятками архітектури.

Для будинків, що є пам`ятками архітектури, діє спеціальна, більш сувора норма підпункту 5.2, яка має пріоритет. Таким чином, аргумент позивача про невидимість кондиціонера не спростовує факту порушення прямої заборони, встановленої для пам`яток архітектури.

Посилання позивача на те, що оскаржуване Розпорядження не містить даних про порушення прав та інтересів інших осіб, також не є підставою для його скасування.

Дотримання правил утримання фасадів будинків в історичному ареалі та на об`єктах культурної спадщини спрямоване на захист публічного інтересу збереження автентичного історико-культурного середовища міста, його архітектурного ансамблю та об`єктів культурної спадщини.

Самовільне встановлення технічних пристроїв на пам`ятках архітектури, що спотворює їх вигляд або може призвести до їх пошкодження, саме по собі є порушенням законодавства про охорону культурної спадщини та місцевих правил благоустрою, яке завдає шкоди публічним інтересам, незалежно від наявності скарг чи претензій з боку конкретних фізичних чи юридичних осіб.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», власник пам`ятки зобов`язаний утримувати її в належному стані та забороняється змінювати її частини та елементи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Позивач не надав суду жодних доказів того, що встановлення ним пристрою кондиціонування повітря на фасаді пам`ятки архітектури було здійснено на підставі відповідного дозволу чи погодження, отриманого у встановленому порядку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частина друга статті 77 КАС України покладає на відповідача суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення. У даному випадку відповідач у своєму відзиві навів фактичні обставини (статус будинку як пам`ятки, наявність Припису про усунення порушення) та правові підстави (Порядок № 952, Закон України «Про охорону культурної спадщини»), які, на думку суду, підтверджують правомірність прийнятого Розпорядження № 371.

Позивач, у свою чергу, не довів, що встановлення кондиціонера здійснено законно, тобто з дотриманням встановленого порядку та за наявності відповідних дозволів, якщо такі взагалі могли бути видані з огляду на заборону у п. 5.2 Порядку № 952.

Більше того, оскаржуваним розпорядженням зобов`язано ФОП ОСОБА_2 здійснити примусовий демонтаж пристрою кондиціонування повітря, а не позивача.

Оскаржуване розпорядження не містить жодних зобов`язальних дій щодо позивача, а відповідно не порушує прав позивача.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 371 від 04 листопада 2024 року «Про демонтаж самовільно влаштованого пристрою кондиціонування повітря» прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, зокрема Порядком № 952 та Законом України «Про охорону культурної спадщини», у зв`язку із самовільним встановленням технічного пристрою на фасаді будинку, що є пам`яткою архітектури. Доводи позивача про протиправність оскаржуваного розпорядження та порушення прав позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 гривень. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 5- 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257- 263 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

1. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 371 від 04 листопада 2024 року «Про демонтаж самовільно влаштованого пристрою кондиціонування повітря, кронштейнів для його кріплення, обладнання для його підключення та відновлення головного фасаду будинку АДРЕСА_1 » відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 травня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.