Справа № 140/4156/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/4156/25

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Андрусенко О. О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.12.2024 № 390 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині призову позивача на військову службу за призовом під час мобілізації до В/ч НОМЕР_1 ; визнання протиправним та скасування наказу командира В/ч НОМЕР_1 (по особову складу) від 22.12.2024 № 373 в частині зарахування позивача до списків особового складу частини; зобов`язання В/ч НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача від проходження військової служби.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати підстави для поновлення цього строку з наданням доказів поважності причин його пропуску.

06.05.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування такої заяви представник позивача зазначила, що 26.12.2024 вона рекомендованим поштовим відправленням надіслала адвокатський запит на ім`я командира В/ч НОМЕР_1 про надання витягу з наказу про зарахування ОСОБА_1 у списки особового складу частини. Відповідь В/ч НОМЕР_1 на вказаний запит разом з витягом з наказу від 22.12.2024 № 373 вона отримала лише 16.03.2025. Також 17.03.2025 вона подала адвокатський запит на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання витягу з наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, а відповідь на нього разом з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.12.2024 № 390 вона отримала 21.03.2025. З урахуванням цього вважає, що лише 21.03.2025 ОСОБА_1 фактично дізнався, яким саме рішенням порушено його права, свободи та інтереси, а 19.04.2025 звернувся з позовом до суду, тобто з дотриманням місячного строку.

Позовну заяву належить повернути позивачеві з таких мотивів і підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

За змістом заявленого позову спірні правовідносини склались щодо призову ОСОБА_1 на військову службу та звільнення з військової служби, яка відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України належить до публічної.

Так позивач оскаржує наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.12.2024 № 390 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині його призову на військову службу та наказ командира В/ч НОМЕР_1 (по особову складу) від 22.12.2024 № 373 в частині зарахування до списків особового складу частини.

У постанові від 14.11.2024 у справі № 160/33822/23 Верховний Суд вказав на помилковість застосування судами попередніх інстанцій положення частини другої статті 122 КАС України, оскільки ця адміністративна справа (предмет оскарження - дії щодо призову за мобілізацією позивача) з огляду на предмет її спору є справою щодо проходження позивачем публічної служби, то при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися частиною п`ятою статті 122 КАС України, якою передбачено місячний строк звернення до суду та обчислювати такий строк з моменту, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із прийняттям оскаржуваних наказів та вчиненням протиправних дій.

Отже, строк звернення із позовом у цій справі за визначених позивачем вимог становить один місяць з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, яке він пов`язує прийняттям оскаржуваних наказів та вчинення відповідних дій.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зі змісту заявленого позову та доданих документів суд з`ясував, що на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.12.2024 № 390 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації позивача призвано на військову службу та відправлено до В/ч НОМЕР_1 для її подальшого проходження, чим порушено, як вважає позивач, його право на відстрочку від призову на військову службу.

Оскільки порушення свого права на відстрочку на військову службу під час мобілізації, на захист якого подано цей позов, позивач пов`язує саме зі спірними наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.12.2024 № 390 та командира В/ч НОМЕР_1 (по особову складу) від 22.12.2024 № 373, від цього часу бере початок строк звернення до суду за захистом цього права.

Із цим позовом позивач звернувся до суду 19.04.2025 (згідно відбитку календарного штемпеля на конверті, в якому позов було скеровано до суду), тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19, вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Отже, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Надаючи оцінку доводам заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зауважує, що у такій заяві не зазначено жодних обставин, які унеможливлювали або істотно перешкоджали ОСОБА_1 (його представнику) безпосередньо після призову на військову службу звернутися до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 про його призов на військову службу та наказу командира В/ч НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини.

Твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 під час призову не було вручено жодних документів (ні військового квитка, ні оскаржуваних наказів), а лише 21.03.2025 (після отримання оскаржуваних наказів представником позивача у відповідь на її адвокатські запити) ОСОБА_1 фактично дізнався яким саме рішенням порушено його права, свободи та інтереси, суд оцінює критично, адже такі обставини не змінюють момент, з якого позивач був обізнаний про вчинення протиправного, на його думку, призову на військову службу, тобто знав про оскаржувані у цьому позові накази.

Суд повторно наголошує, що на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.12.2024 № 390 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації позивача призвано на військову службу та відправлено до В/ч НОМЕР_1 для її подальшого проходження, а згідно командира В/ч НОМЕР_1 від 22.12.2024 № 373 позивача зараховано до списків особового складу частини. При цьому, у позовній заяві, серед іншого, також зазначено, що 22.12.2024 представники ІНФОРМАЦІЯ_3 примусово доставили позивача в навчальний батальйон школи індивідуальної підготовки В/ч НОМЕР_1 .

Тобто, 22.12.2024 ОСОБА_1 було достеменно відомо про його призов на військову службу та направлення до В/ч НОМЕР_1 для її проходження.

Більше того, до позовної заяви долучено рапорт ОСОБА_1 від 02.01.2025, адресований командиру В/ч НОМЕР_1 , в якому позивач просив визнати його призов на військову службу під час мобілізації незаконним та, як наслідок, звільнити з військової служби, а також лист В/ч НОМЕР_1 від 03.02.2025 №1445 щодо розгляду такого рапорту.

Вказане вище свідчить про те, що позивачу було відомо про порушення його прав та інтересів щодо протиправного, на його думку, призову на військову службу, ще у грудні 2024 року.

Стосовно посилань на те, що представником позивача подавалися адвокатські запити до відповідачів з метою отримання оскаржуваних наказів, які фактично були отримані нею у березні 2025 року, то вказані обставини самі по собі не змінюють момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, та не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, адже не позбавляли фізично та фактично подати позов до суду у межах встановлених законом строків, при цьому, з клопотанням про витребування судом оскаржуваних рішень.

У заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду не наведено жодних доводів про те, які обставини/причини унеможливлювали позивача (його представника) своєчасно (у межах строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України) звернутися до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів про призов ОСОБА_1 та зарахування його до особового складу В/ч НОМЕР_1 , і за умови відсутності копій оскаржуваних наказів подати до такого позову клопотання про витребування доказів у відповідності до статті 80 та частини сьомої статті 161 КАС України.

Також у постанові від 04.10.2024 у справі № 200/1643/24 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій у тому, що посилання позивача на проходження військової служби під час ведення воєнного стану на території України не може бути безумовною підставою для поновлення строку на подання позовної заяви без зазначення конкретних обставин, які вплинули на можливість своєчасного звернення до суду, та без надання доказів на підтвердження того, що виконання обов`язків служби під час введення військового стану вплинуло на позивача, і, відповідно, обумовило пропуск строку на звернення до суду.

Таким чином, у заяві про поновлення строку звернення до суду, не наведено аргументованих доводів про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, підтверджених належними і достатніми доказами, тобто про наявність таких об`єктивних, незалежних від волі позивача обставин, які унеможливлювали або ускладнювали можливість звернення до суду в межах місячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву (про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду) не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, тривалість пропуску вказаного строку є значною, при цьому вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави для поновлення вказаного строку є неповажними, тому у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити, а позовну заяву - повернути на підставі частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою, шостою статті 169, частиною другою статті 123, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. О. Андрусенко