Справа № 120/16137/24
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2025 р. Справа № 120/16137/24

Суддя Вінницького окружного адміністративни суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" до відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятої відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зокрема, позивач наголошує, що підприємство є сільськогосподарським товаровиробником, яке здійснювало перевезення власного вантажу технікою, призначеною для робіт у галузі сільського господарства, а, відтак, не зобов`язано мати тахографа.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечив проти задоволення позову. Серед іншого наголошує, що вантажні автомобілі з масою понад 3,5 тонн, які використовуються автомобільними перевізниками повинні бути обладнані діючими та повіреним тахографом. Окрім того зауважує, що вантажний транспорт не відноситься до сількогосподарської техніки.

Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено такі обставини.

31.07.2024 року під час здійснення рейдової перевірки дотримання законодавства з безпеки на транспорті, інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області було зупинено для перевірки автомобіль КАМАЗ номерний знак НОМЕР_1 та причіп Нефаз номерний знак НОМЕР_2 , який належить ТОВ "Хмільницьке".

За результатами вказаної перевірки встановлено порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутність перевірки та адаптації тахографа. Вказане відображено у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт № АР052790 від 31.07.2024 року.

Вказаний акт було направлено позивачеві разом із повідомленням про призначення розгляду адміністративної справи.

Позивачем на адресу відповідача надіслано письмові заперечення.

За результатом розгляду цієї справи, відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області винесено постанову № ПШ 037455 від 05.09.2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 17000 грн.

Не погоджуючи з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїм прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється зокрема:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода).

Відповідно до абзацу 3 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством;

З аналізу вищевикладеного слідує, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів фактично не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності в тому числі інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі -Положення № 340).

Пунктом 6.1 Положення № 340 визначено, що автобуси, які використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повного масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Отже в пункті 6.1 Положення № 340 законодавець чітко вказує про обов`язковість встановлення тахографа на транспортних засобах, указаних в цьому пункті. У даних спірних правовідносинах у перевізника наявний обов`язок з обладнання транспортного засобу діючим та повіреним тахографом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспорторного засобу повна маса транспортного засобу марки КАМАЗ, р.н. НОМЕР_1 становить 8500 тонн.

Водночас, згідно пункту 1.4 Положення № 340 це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема, сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств.

Суд зауважує, що сільськогосподарська техніка - трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні, меліоративні машини та інші механізми.

У свою чергу, вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів (пункт 1.10 постанови КМУ від 10.10.2001 року № 1306 "Про правила дорожнього руху").

Окрім того, відповідно до Закону України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України" технічні засоби для агропромислового комплексу: - машини, які використовуються в сільському господарстві, харчовій та переробній промисловості для вирощування, збирання, зберігання та перероблення сільськогосподарської продукції, а також для надання послуг з технічного сервісу; - механізми, які використовуються в сільському господарстві, харчовій та переробній промисловості для вирощування, збирання, зберігання та перероблення сільськогосподарської продукції, а також для надання послуг з технічного сервісу; - обладнання, які використовуються в сільському господарстві, харчовій та переробній промисловості для вирощування, збирання, зберігання та перероблення сільськогосподарської продукції, а також для надання послуг з технічного сервісу; - устаткування, які використовуються в сільському господарстві, харчовій та переробній промисловості для вирощування, збирання, зберігання та перероблення сільськогосподарської продукції, а також для надання послуг з технічного сервісу; - технологічні комплекси і лінії з них, які використовуються в сільському господарстві, харчовій та переробній промисловості для вирощування, збирання, зберігання та перероблення сільськогосподарської продукції, а також для надання послуг з технічного сервісу.

До машин відносяться: - трактори, - самохідні шасі, - самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні та меліоративні машини, - сільськогосподарська техніка, - інші механізми відповідно до Закону України "Про дорожній рух", що беруть участь у русі на вулично-дорожній мережі загального користування під час переїзду до/з місця виконання робіт у встановленому законодавством порядку, перелік видів яких ведеться і постійно оновлюється в електронному вигляді центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

З огляду на вищенаведені правові норми, суд зауважує, що КАМАЗ є вантажним автомобілем, а не технікою чи механізмом, призначеною для місцевих сільськогосподарськи робіт.

При цьому, судом встановлено, що транспортний засіб використовувався саме для надання послуги з перевезення вантажу, що підтверджується наданою під час перевірки товарно-транспортною накладною, та не використовувався в сільському господарстві, харчовій та переробній промисловості для вирощування, збирання, зберігання та перероблення сільськогосподарської продукції, а також для надання послуг з технічного сервісу.

Окрім того, судом враховано, що у позивача наявний зареєстрвоаний КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Вказане спростовує доводи позивача у частині незастосування до нього Положення № 340.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385).

Приписи Інструкції № 385 поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (пункт 1.3. Інструкції).

Як зазначено у пункті 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом та має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія, роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з пунктами 3.5, 3.6 розділу III Інструкції № 385 перевізники:

- забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

- зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

- аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

- перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

- правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

- наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа:

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Згідно пунктів 2.6., 2.7 Інструкції № 385 передбачено, що: ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі:

- установлення або заміни тахографа;

- ремонту тахографа;

- зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу;

- якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Відтак, обов`язок суб`єкта господарювання щодо обладнання вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тонн, діючим та повіреним тахографом, що визначений Положенням № 340, кореспондується з обов`язком визначеним Інструкцією № 385 мати відповідні документи.

Системний аналіз цих норм свідчить, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а для водія такого автомобіля, обов`язковими є наявність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Окремо суд зауважує, що ведення водієм індивідуальної контрольної книжки не замінює обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення автомобіль обладнаний тахографом.

Так, посилання позивача на те, що облік робочого часу графіків водіїв може здійснюватися як тахографом так і індивідуальною контрольною книжкою водія, - не змінює суті зафіксованого під час перевірки порушення, та жодним чином не спростовує порушення.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак скасуванню не підлягає.

Таким чином, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи, не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" (вул. Заводська, буд. 2, с. Війтівці, Хмільницький р-н, Вінницька обл., ) до відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович