Справа № 750/3678/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3678/25
Провадження № 2-а/750/95/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Дудка Є.М.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, рядового УПП в Чернігівській області Бордея О.Ю. про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення на адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області (далі відповідач 1), рядового УПП в Чернігівській області Бордея О.Ю. (далі відповідач 2) про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що поліцейським першого взводу другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області рядовим поліції Бордеєм О.Ю. 07.03.2025 складена постанова серії ЕНА № 4220147 про порушення позивачем о 20:55 год. п.8.7.3 Правил дорожнього руху на перехресті вул. Шевченка та Окружної м. Чернігова, а саме: проїзд на транспортному засобі перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Зазначеною постановою на позивача накладено стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП України - штраф у розмірі 510 гривень.

Позивач з притягненням його до адміністративної відповідальності не погоджується та вказує, що керуючи своїм транспортним засобом, він виконав лівий поворот на зелений миготливий сигнал світлофора, а не їхав на жовтий забороняючий сигнал світлофору. Працівник поліції розцінив рух на зелене миготливе світло як на жовте, що слугує підставою для визнання постанови незаконною. Позивач просить визнати неправомірною та скасувати постанову поліцейського першого взводу другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області рядового поліції Бордея О.Ю. від 07.03.2025, серії ЕНА № 4220147 та закрити адміністративну справу.

Ухвалою суду від 19.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

За результатами розгляду клопотання позивача, ухвалою суду від 09.04.2025, здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач 1 через канцелярію суду 31.03.2025 надав відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що 07.03.2025 року о 20 год. 55 хв. в м. Чернігові, по вул. Шевченка, 136, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA AVENSIS», номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3. Ґ) ПДР. Таким чином позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора. ОСОБА_2 , як уповноважений працівник патрульної поліції, виявивши порушення Правил дорожнього руху, вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та виніс відносно позивача постанову серії ЕНА № 4220147 від 07.03.2025 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідач 1 вказує, що із відеозапису зробленого поліцейським за допомогою відеореєстратора закріпленому в службовому транспортному засобі, видно, що сигнал світлофору жовтий загорівся до того моменту, як позивач здійснив рух через перехрестя та цьому передував сигнал «зелений миготливий», тому у водія було достатньо часу, щоб відреагувати на зміну дорожньої обстановки та зупинитися у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування. Відеозаписом подій також підтверджується, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У судове засідання 10.04.2025 з`явився позивач.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позивних вимог заперечує.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Крім того звернув у вагу суду, що на дослідженому в судовому засіданні відеозапису видно, що автомобіль, у якому ймовірно перебував позивач (номерний знак та інші ідентифікуючі дані не видно), на перехресті вулиць Шевченка та Окружної в м. Чернігові під час увімкнення жовтого сигналу світлофора, вже перебуває у статичному положенні за лінією світлофору, закінчуючи маневр лівого повороту, пропускаючи автомобілі, що рухалися по зустрічній полосі руху. Той факт, що патрульні поліцейські не зупинили автомобілі, що рухалися по зустрічній полосі та які проїздили перехрестя в той час, коли автомобіль позивача вже стояв на перехресті за лінією світлофору, вказує, що цю лінію він перетнув на зелений сигнал, а який сигнал був коли він вже завершував маневр позивач бачити не міг, можливо це був жовтий сигнал.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач є власником автомобіля «TOYOTA AVENSIS», номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 4).

07 березня 2025 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП, рядовий поліції Бордей Олександр Юрійович виніс відносно позивача постанову серії ЕНА № 4220147 від 07.03.2025 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 3).

Згідно з постановою, 07.03.2025 о 20 год. 55 хв. в м. Чернігові, по вул. Шевченка, 136, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3. Ґ) ПДР. Таким чином позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, надавши оцінку доводам відповідача 1, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами і доповненнями) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.1. ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання. світлофорів, а також регулювальника.

Відповідно до п. 8.7. ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Згідно п. 8.7.3. ПДР сигнали світлофора мають такі значення: зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє pух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, шо мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, Бордей Олександр Юрійович є уповноваженим працівником патрульної поліції, оскільки проходить службу на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання рядовий поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП, має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, склавши постанову відносно гр. ОСОБА_1 серії ЕНА № 4220147 від 07.03.2025 про притягнення його до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 2 ст. 122 КУпАП він діяв у межах наданих Законом повноважень.

Разом з тим, згідно п. 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, шо грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У своїй постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на висновках про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»).

Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує, що найбільш інформативним доказом у справі, який дає суду можливість встановити дійсні обставини справи, є відеозапис із транспортного засобу працівників поліції.

Як вбачається із відеозапису, зробленого поліцейським за допомогою відеореєстратора, закріпленого в службовому транспортному засобі працівників патрульної поліції, під час руху автомобіля патрульної поліції на швидкості 93 км/год. по вул. Шевченка м. Чернігова в темну пору доби, на досить значній відстані попереду на перехресті доріг у попутному напрямку розташовувався транспортний засіб, ймовірно легковий автомобіль.

У цей час на світлофорі почергово змінювався сигнал світлофору із зеленого на жовтий, а потім на червоний. Коли увімкнувся жовтий сигнал світлофору, надавши перевагу у русі транспортним засобам, які рухалися через перехрестя у зустрічному напрямку, автомобіль одразу почав рух та здійснив маневр лівого повороту, при цьому не створивши жодних перешкод автомобілям, які розпочали рух з інших напрямків на зелений колір світлофору.

Якість відеозапису, враховуючи значну відстань до об`єкта зйомки, темну пору доби та засліплення світлом фар інших транспортних засобів, не дає можливості визначити точне місце розташування автомобіля перед початком здійснення маневру повороту. Ідентифікувати транспортний засіб, який проїздив перехрестя, саме як автомобіль TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_2 із наданого відеозапису також неможливо. Указаний автомобіль не перебував у постійному полі зору працівників поліції після виконання маневру повороту.

З огляду на такі обставини, суд вважає, пояснення позивача, що автомобіль, яким ймовірно він керував, на перехресті вулиць Шевченка та Окружної в м. Чернігові під час увімкнення жовтого сигналу світлофора, вже перебував у статичному положенні за лінією світлофору, закінчуючи маневр лівого повороту, пропускаючи автомобілі, що рухалися по зустрічній полосі руху, такими, що заслуговують на увагу та відеозаписом не спростовуються.

Указані пояснення узгоджуються із поясненнями, які надавав позивач безпосередньо на місці події, про що свідчить досліджений судом відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Перетнувши на зелений сигнал світлофору його лінію та виїхавши безпосередньо на перехрестя доріг, при ввімкенні іншого сигналу світлофору, позивач був змушений закінчувати маневр повороту, інакше його автомобіль створив би перешкоди для інших учасників дорожнього руху.

З огляду на ці обставини, суд відхиляє доводи відповідача 1, що із відеозапису зробленого поліцейським за допомогою відеореєстратора закріпленому в службовому транспортному засобі вбачається, що транспортний засіб «TOYOTA AVENSIS», номерний знак НОМЕР_2 рухався по вул. Шевченка та виїхав на перехрестя з вул. Кільцева на заборонений сигнал світлофора, а саме жовтий та що з вказаного відеозапису чітко вбачається, що сигнал світлофору жовтий загорівся до того моменту, як позивач здійснив рух через перехрестя та цьому передував сигнал «зелений миготливий» тому у водія було достатньо часу, щоб відреагувати на зміну дорожньої обстановки та зупинитися у місці передбаченому п. 8.10 ПДР.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити обов`язкові відомості, необхідні для розгляду справи.

Частиною 3 указаної статті передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Частиною 4 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Указані у ч. ч. 3, 4. ст. 283 КУпАП відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фіксацію правопорушення, у постанові відсутні.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, ключовим з яких у даному випадку саме і є матеріали відеофіксації.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 25.06.2020 у справі 520/2261/19, ч. 2 ст. 77 КАС покладено обов`язок доказування відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, а позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, зважаючи на відсутність доказів вчинення за вказаних у оскаржуваній постанові обставин за участі водія указаного у постанові транспортного засобу протиправних дій, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 4220147 від 07.03.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивач складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, рядового УПП в Чернігівській області Бордея О.Ю. про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення на адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4220147 від 07.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі:

Управління патрульної поліції в Чернігівській області, 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 66.

Поліцейський 1 взводу 2 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Бордей Олександр Юрійович, 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 66.

Повне рішення складено 12.05.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО