Справа № 706/197/25
Суддя: Школьна А. В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/197/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Задояного Ю.В.,

представника відповідача Кріштоф Боровські Я.І. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника Задояного Ю.В. звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.02.2025 старшим оперуповноваженим Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Морозом Н.О. винесено щодо ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 809732 від 11.02.2025 за ч. 2 ст.127 4 КУпАП.

Згідно з постановою, 12.12.2024 о 13 год 35 хв у м. Умань по вулиці Інтернаціональна неподалік будинку 4/2 адміністратор ТСЦ № 7142 ОСОБА_1 під час прийняття практичного екзамену з водіння на категорію «В» кандидата у водії ОСОБА_2 на автомобілі Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував та не вказав помилки, що допустив кандидат у водії, чим порушив вимоги п. 6 та п. 20 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 № 515 (у редакції наказу МВС від 22.05.2020 № 408).

Представник позивача винесену уповноваженим суб`єктом владних повноважень постанову вважає протиправною, просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 4 КУпАП.

Стверджує про недотримання працівником Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України процедури притягнення особи до відповідальності та винесення постанови за відсутності доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 не порушено вимог підзаконних нормативно правових актів, які регулюють порядок прийняття практичного іспиту для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, свідченням чого є висновок службової перевірки за фактами, викладеними у доповідній записці заступника начальника управління начальника відділу організації роботи територіальних сервісних центрів МВС, контролю за їх діяльністю та взаємодії із суб`єктами господарювання управління організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами ГСЦ МВС Павла Єфіменка від 14.01.2025 №414/12/4-2025, який долучено до позову.

Постановленою Христинівським районним судом Черкаської області 20.02.2025 ухвалою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених для окремих категорій термінових адміністративних справ, визначених § 2 Глави 11 Розділу ІІ КАС України, з повідомленням сторін.

У надісланому до суду 06.03.2025 відзиві на позовну заяву представник відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України проти позовних вимог заперечила, зазначила про їх безпідставність.

Обґрунтовуючи свою позицію, вказує, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою, з дотриманням приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення. Доказами, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 2 ст. 127 4 КУпАП є доповідна записка та висновок службової перевірки, у ході проведення якої знайшли об`єктивне підтвердження помилки, що допустила кандидат у водії ОСОБА_3 , і які не були враховані ОСОБА_1 при прийнятті рішення щодо результату практичного іспиту. Оскільки кандидат у водії допустила 5, а не три типових помилки, то ж виявлені факти вплинули на результат іспиту та повинні бути підставою для його скасування.

Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення також підтверджують витребувані 21.02.2025 відеозаписи та копії документів: екзаменаційного листа та заяви на ім`я ОСОБА_2 , наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду, положення про ТСЦ № 7142, присяги державного службовця, паспорта громадянина України.

Наполягає, що позивач порушив вимоги пункту 17 розділу І та пункту 23 розділу ІІІ Інструкції № 408 та вимоги пункту 20 розділу ІІІ Інструкції № 408, а тому в діях позивача вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 4 КУпАП, та до нього правомірно застосовано адміністративне стягнення у виді 17000 гривень штрафу.

Заперечуючи проти позиції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що на час розгляду відносно ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення у відповідача були відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного проступку, адже ці докази суб`єкт владних повноважень почав збирати не раніше 21.02.2025, коли спрямував запит до РСЦ ГСЦ МВС про надання доказів. Зазначене підтверджується, зокрема, розбіжностями в прізвищі особи, яка складала іспит: в постанові зазначено ОСОБА_4 замість ОСОБА_4 .

Таким чином, представник позивача посилається на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушення права позивача на захист, відсутність у посадових осіб доказів на час винесення постанови, невідповідність обставин, викладених у постанові дійсним обставинам справи, та просить скасувати оскаржувану постанову.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Задояний Ю.В. позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги просив задовольнити, вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав. Зазначив, що кандидатом у водії було допущено 3 помилки, інші помилки не підтверджені. Працівник внутрішньої безпеки, який прибув до робочого місця позивача, про розгляд справи про адміністративне правопорушення заздалегідь не інформував, повідомив про це у день винесення постанови, із доказами не ознайомлював. Позивач зазначив, що за фактом прийняття іспиту у кандидатки було складено два висновки службової перевірки, які надійшли на адресу ТСЦ після винесення оскаржуваної постанови.

Представник відповідача у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити та пояснила, що ОСОБА_1 приймав іспит у ОСОБА_5 , якою було допущено 5 типових помилок, дві з яких екзаменатором були проігноровані, що чітко видно на відеозаписі. Зазначила, що на адресу департаменту надійшов лише один висновок службової перевірки, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 допустив порушення Інструкцій під час прийняття іспиту у ОСОБА_6 . Інший висновок копія якого долучена до матеріалів справи позивачем, на адресу відповідача не надходив. Щодо відмінностей у написані прізвища особи, яка складала практичний іспит, представник відповідача пояснила, що це лише описка допущена посадовою особою при оформленні постанови.

У судовому засіданні представник відповідача також підтвердила, що при винесенні оскаржуваної постанови в розпорядженні працівника департаменту була лише доповідна записка та висновок службової перевірки, оскільки всі інші докази, у тому числі відеозаписи складання іспиту, були витребувані позивачем після відкриття провадження у даній справі задля підтвердження винуватості позивача в судовому засіданні.

Допитаний за клопотанням представника відповідача як свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомив, що він працює на посаді старшого оперуповноваженого Черкаського управління ДВБ НП України. Постанова, що є предметом оскарження у даній справі, винесена ним на підставі доповідної записки та висновку службового розслідування, в якому чітко зазначено про допущення кандидатом у водії 5 помилок. Цих документів працівнику внутрішньої безпеки було достатньо для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення витребовувались департаментом для підтвердження його винуватості в суді, оскільки винесену постанову він оскаржив. Свідок також повідомив, що зі слів позивача йому відомо про притягнення ОСОБА_1 за даним фактом до дисциплінарної відповідальності. Про наявність іншого висновку службової перевірки свідку не відомо, оскільки на адресу департаменту надходив лише один. Зазначення в постанові прізвища кандидатки у водії ОСОБА_4 замість ОСОБА_4 пояснив допущеною опискою.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_8 , пояснення представника відповідача Кріштоф Боровські Я.І., допитавши свідка ОСОБА_7 , з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту скоєння особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейських зобов`язано: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені частинами першою і другою статті 127 4 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення регламентовано Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 (далі - Інструкція).

Отже, посадова особа Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України при розгляді справи про адміністративне правопорушення та притягненні позивача до відповідальності мала керуватися приписами КУпАП та вимогами вищевказаної Інструкції.

За змістом абзацу другого пункту 2 Розділу III Інструкції постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 127 3 КУпАП поліцейськими підрозділу Департаменту патрульної поліції, Департаменту внутрішньої безпеки, а за частинами першою і другою статті 127 4 КУпАП поліцейськими підрозділу Департаменту внутрішньої безпеки, за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Судом встановлено, що наказом першого заступника Головного сервісного центру МВС № 2/31/214-кп від 26.02.2024 ОСОБА_1 , адміністратора територіального сервісного центру № 7142 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області, переведено на рівнозначну посаду адміністратора територіального сервісного центру № 7142 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях з 20 лютого 2024 року (а.с. 93 94).

Відповідно до п. 13 розділу ІІІ Положення про територіальний сервісний центр № 7142 (на правах відділу, Уманський район, с/рада Родниківська, автодорога Київ Одеса, 203 км + 800 м, Черкаська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр приймає іспити на право керування транспортними засобами всіх категорій, здійснює видачу й обмін національного й міжнародного посвідчень водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та вносить відповідну інформацію до Єдиного державного реєстру МВС (а.с. 85 89).

Із дослідженого в судовому засіданні екзаменаційного листа № суд з`ясував, що ОСОБА_2 12.12.2024 успішно склала практичний іспит та цього ж дня їй видано посвідчення водія. За змістом документа уповноваженим працівником РСЦ МВС, яким прийнято іспит у ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 , тобто позивач у справі (а.с. 81).

22 січня 2025 року провідний спеціаліст відділу організації реєстрації діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) ОСОБА_9 за дорученням керівництва РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях провела службову перевірку (розслідування) за фактами, викладеними у доповідній записці заступника начальника управління начальника відділу організації роботи територіальних сервісних центрів МВС, контролю за їх діяльністю та взаємодії із суб`єктами господарювання управління організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами ГСЦ МВС Павла Єфіменка від 14.01.2025 №414/12/4-2025.

Як встановлено під час судового розгляду, за результатами службового розслідування посадовими особами РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях 22 січня 2025 року оформлено 2 висновки службової перевірки.

За змістом першого, під час перевірки та перегляду відеозаписів процесу прийняття практичного іспиту кандидатки у водії ОСОБА_5 та із урахуванням пояснень екзаменатора ОСОБА_10 , факт успішного складення іспиту кандидаткою підтверджено, оскільки нею допущено лише три помилки, на які відреагував екзаменатор, та констатовано про відсутність підстав для скасування результату іспиту (а.с. 9 13).

Іншим висновком службового розслідування, що складений того ж дня, посадовці РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях виснували, що в ході перевірки знайшли своє об`єктивне підтвердження помилки, що допустила кандидатка у водії та не були враховані при прийнятті рішення щодо результату практичного іспиту. Зазначено, що ОСОБА_3 допустила 5 помилок, тож враховуючи вимоги пункту 20 розділу ІІІ Інструкції № 408, виявлені факти вплинули на результат складення іспиту, а тому повинні бути підставою для його скасування. За результатами розслідування рекомендовано скасувати результат практичного іспиту ОСОБА_5 від 12.12.2024 та змінити на «не склав», посвідчення водія анулювати, а щодо екзаменатора винести на розгляд дисциплінарної комісії ГСЦ МВС питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с. 73 77).

03.02.2025 начальником РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях на адресу Головного сервісного центру МВС скеровано доповідну записку із пропозицією щодо порушення дисциплінарного провадження щодо адміністратора ТСЦ № 7142 ОСОБА_11 (а.с. 71 72). Разом із доповідною запискою до ГСЦ МВС направлено висновок службового розслідування щодо неврахування екзаменатором двох із п`яти допущених кандидаткою помилок.

Згідно наданої РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях відповіді на запит представника позивача, регіональним сервісним центром факт складення двох висновків службової перевірки підтверджено та зазначено, що інший на розгляд дисциплінарної комісії не надавався, оскільки додатковим переглядом відеофайлу складання іспиту було підтверджено допущення кандидатом у водії п`яти порушень ПДР України (а.с. 125 127).

Для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 127 4 КУпАП Головний сервісний центр листом № 31/3881 2773 2025 від 05.02.2025 направив до Національної поліції України доповідну записку та висновок службового розслідування (а.с. 67 68).

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 809732 від 11.02.2025, винесеною старшим оперуповноваженим Черкаського управління ДВБ НП України майором поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн (а.с. 8).

Із оскаржуваної постанови серії БАД № 809732 від 11.02.2025 убачається, що 12.12.2024 о 13 год 35 хв у м. Умань по вулиці Інтернаціональна неподалік будинку 4/2 адміністратор ТСЦ № 7142 ОСОБА_1 під час прийняття практичного екзамену з водіння на категорію «В» кандидата у водії ОСОБА_2 на автомобілі Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував та не вказав помилки, що допустив кандидат у водії, чим порушив вимоги п. 6 та п. 20 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 № 515 (у редакції наказу МВС від 22.05.2020 № 408), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 4 КУпАП (а.с. 8, 66).

21.02.2025, тобто через 10 днів після притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови, Черкаським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з метою підтвердження можливого вчинення позивачем правопорушення за ч. 1 ст. 127 4 КУпАП скеровано запит про надання копій документів (положення про ТСЦ № 7142, наказу про призначення ОСОБА_1 та його посадових (функціональних) обов`язків, присяги державного службовця, паспорта громадянина України, документів, що стали підставою для складення практичного іспиту у ТСЦ № 7142 12.12.2024 ОСОБА_12 ) та відеозаписів складання кандидаткою іспиту 12.12.2024 (а.с. 78 79).

Витребовувані документи та відеозапис надані Черкаському управлінню ДВБ НП України 24.02.2025 (а.с. 80).

Отже, збір доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 4 КУпАП уповноважена особа Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 Розділу ІІІ Інструкції здійснювала після того, як прийняла рішення про притягнення позивача до відповідальності, чим порушила гарантовані статтею 62 Конституції України засади презумпції невинуватості.

Диспозиція частини другої статті 127 4 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Зазначена норма є бланкетною та відсилає до Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 № 515 (далі Інструкція № 515).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 515 практичний іспит з навичок керування транспортним засобам складається в тому ж ТСЦ МВС, де було успішно складено теоретичний іспит. Практичний іспит приймає екзаменатор, який має посвідчення водія тої категорії транспортних засобів, з якої приймає іспити.

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції № 515 передбачено, що практичний іспит приймається на транспортному засобі ТСЦ МВС або закладу на вибір особи, що складає іспит.

Під час проведення практичного іспиту на транспортному засобі ТСЦ МВС екзаменатор перебуває у транспортному засобі поруч з особою, що екзаменується, контролює правильність виконання вправ та фіксує помилки в екзаменаційному листі.

Практичний іспит вважається нескладеним, якщо особа: допустила більше трьох типових помилок; створила ситуацію, що викликала необхідність втручання екзаменатора або спеціаліста закладу (у разі його присутності в транспортному засобі, на якому проводиться практичний іспит) в управління транспортним засобом для запобігання аварійно-небезпечній ситуації та/або дорожньо-транспортній пригоді; відмовилася виконати вправу практичного іспиту, крім випадків, коли виконання команди екзаменатора може призвести до порушення ПДР або створення аварійно-небезпечної ситуації та/або дорожньо-транспортної пригоди (п. 20 розділу ІІІ Інструкції № 515).

ОСОБА_1 як посадову особу територіального сервісного центру МВС України притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не врахував та не вказав помилки, що допустив кандидат у водії, чим порушив вимоги п. 6 та п. 20 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 № 515

При цьому, суд зауважує, що оцінка дій кандидата у водії під час складання практичного іспиту на предмет допущення ним типових помилок здійснюється екзаменатором.

Позивачем ОСОБА_1 під час проведення 12.12.2024 іспиту вказано про допущення ОСОБА_12 трьох помилок, про що зазначено в екзаменаційному листі (а.с. 82).

Твердження про невиконання кандидаткою ОСОБА_2 вимог знаку пріоритету «проїзд без зупинки заборонено» та несвоєчасної подачі сигналу повороту перед початком маневру, що зафіксовані на відеозаписі о 13:21 та 13:38 год, є суперечливими, позаяк суду надано два висновки службового розслідування від 22.01.2025, в одному з яких посадові особи територіального сервісного центру наявність типових помилок підтверджують, а в іншому констатують про їх відсутність (а.с. 12, 76).

Водночас оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена уповноваженою особою Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України без проведення перевірки та за відсутності доказів вчинення позивачем проступку. Збір матеріалів на підтвердження «можливого» вчинення правопорушення ОСОБА_1 працівник Черкаського управління ДВП НП України розпочав після відкриття провадження у даній справі, а оскаржуване рішення побудував виключно на одному із двох висновків службового розслідування, який доказом винуватості особи у розумінні ст. 251 КУпАП не є.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, які встановлюються шляхом подання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення «поза розумним сумнівом», відповідач у справі не надав.

Скерований сервісним центром на адресу Національної поліції України висновок службового розслідування щодо можливого вчинення позивачем дисциплінарного проступку не є безумовним доказом його винуватості за ч. 2 ст. 127 4 КУпАП. Тим більше, за наявності іншого висновку, яким вина позивача спростовується повністю.

Відеозапис прийняття у ОСОБА_2 практичного іспиту, яким представник відповідача обґрунтовує правомірність прийнятого рішення, витребуваний відповідачем після відкриття провадження у даній адміністративній справі та при оформленні оскаржуваної постанови у розпорядженні старшого оперуповноваженого Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не перебував.

Суд звертає увагу на те, що призначенням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів приватних осіб від незаконних рішень, дій та бездіяльності з боку суб`єктів владних повноважень. Важливою складовою досягнення завдання адміністративного судочинства є доказування, яке спрямоване, у першу чергу, на встановлення обставин у справі. Доказова діяльність у підсумку має забезпечити прийняття законного й обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують вимоги позову + обставини, які підтверджують заперечення проти позову + обставини, які мають інше значення для розгляду справи і мають бути встановлені.

У межах спірних правовідносин предметом доказування була обставина дотримання ОСОБА_1 пунктів 6 та 20 розділу ІІІ Інструкції № 515, тобто урахування ним усіх допущених кандидатом у водії помилок та визначення результату іспиту.

Суб`єкт владних повноважень, наголошуючи про порушення позивачем даних норм, не надав з цього приводу належних, допустимих та достатніх доказів, попри те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на нього.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1).

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність оскаржуваного рішення, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

З огляду на задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 605,60 грн

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 285, 287 289 КУпАП, ст. 2, 5, 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 268 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого оперуповноваженого Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майора поліції Мороза Н.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 4 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127 4 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення невідкладно вручити учасникам справи.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, , вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601.

Суддя Альона ШКОЛЬНА