Справа № 335/10283/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2025 року м. Дніпросправа № 335/10283/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2024 року в адміністративній справі №335/10283/24 (головуючий суддя першої інстанції Рибалко Н.І.) за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Головного державного інспектора відділу з питань праці центрального регіону Управління інспекційної діяльності у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Славінської Ірини Анатоліївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Головного державного інспектора відділу з питань праці центрального регіону Управління інспекційної діяльності у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Славінської Ірини Анатоліївни, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №ПС/ЗП/7205/0339/П-ПС/ЗП/26915/0339/П/ПТ/ПС від 03.09.2024 року щодо притягнення директора ТОВ «ЗТМК» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 188-6 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при складанні та оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення головним державним інспектором було проігноровано обов`язок повного з`ясування обставин справи, перевірки наявності складу адміністративного правопорушення та грубо порушено механізм притягнення особи до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу. Наведені в оскаржуваній постанові порушення містяться в абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а тому штрафи за них накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою КМУ від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Вважає, що оскаржувана постанова складена не уповноваженою особою, головним державним інспектором відділу з питань праці центрального регіону управління інспекційної діяльності у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Славінською І.А.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Постанову головного державного інспектора відділу з питань праці центрального регіону управління інспекційної діяльності у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Славінської Ірини Анатоліївни по справі про адміністративне правопорушення № ПС/ЗП/7205/0339/П-ПС/ЗП/26915/0339/П/ПТ/ПС від 03.09.2024 року - скасовано.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у розмірі 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Апелянт наголошує, що у постанові є чітке зазначення суми боргу з виплати заробітної плати (помісячно) та посилання на відповідні приписи стан виконання яких перевірявся. Також інспектором встановлено не виконання приписів у повному обсязі, про що також зазначено у постанові про накладення адміністративного стягнення. Строк виконання приписів, що підлягали перевірці зазначені у приписах у графі «Строк усунення порушень».

Вважає, що перевіркою встановлено порушення трудового законодавства у період 2023-2024 років включно, тому виконання законних вимог перевіряючого інспектора (приписів), що винесені у 2024 році відносяться до обов`язків керівника підприємства директора ТОВ «ЗТМК» Сторчак Є.А., та є його персональною відповідальністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2024 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці видано наказ №525/ПС-ЗК «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю)» було видано направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) №ПС/1/14852-24 від 20.08.2024 року на проведення позапланової перевірки з 21.08.2024 року по 03.09.2024 року. У направленні зазначено предмет здійснення заходу «стан виконання приписів від 11.03.2024 року № ПС/ЗП/7205/0339/П, від 20.03.2024 року ПС/ЗП/8382/0362/П, та від 23.04.2024 року № ПС/ЗП/21236/0037-ПС/ЗП/12109/0037/П» та підстави здійснення заходу «абз. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у зв`язку з не наданням відповіді про факт усунення виявлених порушень, зазначених у приписах від 11.03.2024 року № ПС/ЗП/7205/0339/П, від 20.03.2024 року ПС/ЗП/8382/0362/П, та від 23.04.2024 року № ПС/ЗП/21236/0037-ПС/ЗП/12109/0037/П».

03.09.2024 року головним державним інспектором Відділу з питань праці центрального регіону Управління інспекційної діяльності у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Славінською І.А. складено постанову про адміністративне правопорушення № ПС/ЗП/7205/0339/П-ПС/ЗП/26915/0339/П/ПТ/ПС, якою притягнуто директора ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.188-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (далі за текстом Постанова).

Згідно змісту вказаної постанови, директор ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» Сторчак Є.А. не виконав законні вимоги посадової особи Держпраці.

Як зазначено у постанові на виконання приписів від 11.03.2024 року № ПС/ЗП/7205/0339/П, від 20.03.2024 року ПС/ЗП/8382/0362/П та від 23.04.2024 року № ПС/ЗП/21236/0037-ПС/ЗП/12109/0037/П встановлено, що на підприємстві ТОВ «ЗТМК» станом на 03.09.2024 року існує заборгованість з виплати заробітної плати, яка складає 36 748,30 грн. перед 1 133 працівниками, що виникла під час воєнного стану та зупинки виробництва: за липень 2022 року - 142,10 грн.; за вересень 2022 року - 458,90 грн.; за листопад 2022 року - 1 568.50 грн.; за серпень 2022 року - 1 329,50 грн.; за жовтень 2022 року - 832,20. грн.; за лютий 2023 року - 424,00 грн.; за грудень 2022 року - 1 837,40 грн.; за квітень 2023 року - 2 623,10 грн.; за березень 2023 року - 1 888,80 грн.; за червень 2023 року - 393,00 грн.; за травень 2023 року - 3 046,50. грн.; за серпень 2023 року - 2 030,70 грн.; за липень 2023 року - 1 800,90 грн.; за жовтень 2023 року - 2 286,00 грн.; за вересень 2023 року - 2 147,80 грн.; за грудень 2023 року - 1 784,80 грн.; за листопад 2023 року 1 880,60 грн.; за лютий 2024 року - 1 389,30 грн.; за січень 2024 року - 2 145,20 грн.; за квітень 2024 року - 1 347,40 грн.; за березень 2024 року - 1 231,00 грн.; за червень 2024 року - 1 444,70 грн.; за травень 2024 року - 1 191,40 грн.; за липень 2024 року - 1 524,50 грн. В тому числі заборгованість перед 773 звільненими працівниками становить 20 780,50 грн.

Листом від 03.09.2024 року вих. № 08-02/412, ТОВ «ЗТМК» повідомило інспектора Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Словінську І.А., що у зв`язку з введенням в країні воєнного стану було прийнято рішення про позапланову безаварійну зупинку комбінату (наказ від 02.03.2022 № 174 «Про організацію позапланової безаварійної зупинки комбінату»). Через нестабільний фінансово-економічний стан; відсутність обігових коштів, пов`язаних з зупинкою виробництва та пошкодження і руйнацію майна товариства (витяг з ЄРДР № КП 0000988) існує заборгованість із заробітної плати працівникам Товариства. Станом на 28.08.2024 року прострочена заборгованість з виплати заробітної плати складає 36 748,30 грн., яка виникла під час воєнного стану та зупинки виробництва. Разом з тим, заробітна плата працівникам товариства виплачувалась: у травні 2024 року (02, 15, 16, 17, 20, 21 та 24) у сумі 2 084,60 грн.; у червні 2024 року (04, 05, 06, 18, 19 та 20) у сумі 1 975,60 грн.; у липні 2024 року (01, 11, 17, 18, 19, 23, 24 та 25) у сумі 2 436,20 грн. Незважаючи на неможливість своєчасної виплати заробітної плати внаслідок позапланової зупинки товариства та відсутність обігових коштів, керівництво товариства вживає всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на отримання заробітної плати у ситуації, що склалася. Так внаслідок вжиття ТОВ «ЗТМК» належних процедурних заходів з одночасною ефективною участю Запорізької обласної прокуратури та Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя, слідчими суддями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя були розглянуті відповідні клопотання Комбінату та скасовані арешти, необґрунтовано накладені слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва в рамках кримінальних проваджень на грошові кошти ТОВ «ЗТМК», що розміщені на банківських рахунках в АТ «Банк Альянс». За наслідками скасування арештів ТОВ «ЗТМК» було ініційовано перерахування АТ «Банк Альянс» на поточний рахунок ТОВ «ЗТМК» грошових коштів для подальшої виплати заробітної плати Комбінату та сплати податків та загальнообов`язкових платежів до бюджету. В результаті наведених вище заходів впродовж другої декади серпня заробітній платі. 2024 року товариством вже було частково погашено заборгованість по заробітній платі. Подальше погашення залишку заборгованості перед працівниками триває.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено та не надано жодних належних і допустимих доказів, які підтверджують порушення позивачем встановлених законодавством норм.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 188-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіальних органів щодо усунення порушень законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або недопущення посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, у виробництві продукції підприємства ТОВ «ЗТМК» використовується хімічна продукція, тому ТОВ «ЗТМК» віднесено до підприємств України першого класу підвищеної небезпеки і занесена до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки у зв`язку з тим, що у виробництві продукції підприємства задіяний рідкий хлор, тетрахлорид титану та сірчана кислота що потребують особливих умов зберігання, ТОВ «ЗТМК» ідентифіковано Мінстратегпромом, як потенційний об`єкт критичної інфраструктури України та віднесено до ІІІ категорії критичності.

Припинення або перебої в енергопостачанні, постачанні сировини, матеріалів, відсутність можливості підтримання ведення безперервного технологічного процесу, робить неможливим виробництво титанової продукції.

З огляду на ситуацію, яка склалася і потребувала оперативного реагування, та враховуючи сукупність всіх факторів та обставин, необхідність дотримання вимог безпеки виробництва, збереження життя та здоров`я людей, наприкінці лютого 2022 року повноважним на той час керівництвом ТОВ «ЗТМК» було прийнято рішення про позапланову безаварійну зупинку підприємства. Починаючи з 01.03.2022, згідно наказу ТОВ «ЗТМК» № 173 від 01.03.2022 року, після зупинки виробництва було запроваджено простій і більшість працівників знаходились у простої з оплатою праці згідно ст. 113 КЗпП України, з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифу. Після завершення простою введено для денного персоналу підрозділів промислової та непромислової групи Товариства графіки роботи з неповним робочим тижнем (1 або 3 дні на тиждень).

Крім того, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000988 від 20.06.2023 року вбачається, що в результаті обстрілу 20.06.2023 року пошкоджено та зруйновано будівлі інфраструктури, зокрема будівлі та транспортні засоби ТОВ «ЗТМК».

Із доводів позивача та досліджених документів слідує, що починаючи з 24.02.2022 року по теперішній час підприємство не функціонує в повному обсязі, внаслідок триваючої широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, заборгованість по заробітній платі утворилась за період з липня 2022 року. Ситуація, що склалася пов`язана зокрема з зазначеними вище обставинами, особливістю хімічного виробництва, неможливістю отримання розхідних матеріалів та необхідності забезпечення безпеки мешканців Запорізької області.

З огляду на викладене, порушення термінів виплати заробітної плати сталося з наведених вище непереборних обставин.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судом першої інстанції обґрунтовано визначено, що сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 605,60 грн. підлягав стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2024 року в адміністративній справі №335/10283/24 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2024 року в адміністративній справі №335/10283/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, відповідно до частини третьої статті 272 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак