Справа № 348/929/25
Суддя: Матолич В. В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/929/25

Провадження № 2-а/348/19/25

12 травня 2025 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Процесуальні дії у справі.

16.04.2025 ОСОБА_1 пред`явив позов, відповідно до якого просить скасувати постанову серії ІФ №0000439 від 24.03.2025 про накладення адміністративного стягнення, як незаконну, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити. В обгрунтування позову наводить таке. Відповідно до оскаржуваної постанови вказано, що позивач здійснював випалювання рослинності без дотримання порядку випалювання сухої рослинності та її залишків. З даною постановою позивач не погоджується, оскільки про факт складення протоколу та постанови йому стало відомо тільки 11.04.2025 від державного виконавця. Після звернення до державного виконавця позивач ознайомився з копією постанови. Позивач зазначає, що 21.03.2025 о 13.20 його вдома за адресою: вул.Плоснина с.Білозорина не було, працівників ДСНС позивач не бачив, з ними не спілкувався, протоколу на нього не складали. Цього дня позивач допомагав гасити контрольоване спалення сміття на присадибній ділянці його матері ОСОБА_2 , після закінчення роботи, приблизно о 18.00-19.00 годині. Із протоколом позивача ніхто не ознайомив, права не роз`яснювали, в протоколі та в постанові відсутні його підписи. Позивач заперечує, що відмовився від підпису у протоколі. Персональні дані позивача взяті з посвідчення водія, яке позивач нікому не пред`являв. Примірник постанови позивачу не вручили. Доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачу не надали та не врахували всі обставини, які мають значення для справи при накладенні адміністративного стягнення.

16.04.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі.

29.04.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову. Так, 21.03.2025 о 13.20 ОСОБА_1 на вул. Плоснина в с.Пнів здійснював випалювання рослинності та її залишків без дотримання встановленого порядку. Факт здійснення правопорушення підтверджуються фотоматеріалами та відеозаписом, які були отримані за допомогою зйомки з повітря. Позивач відмовлявся надати свої дані для складання протоколу, тому головний інспектор викликав поліцію для встановлення особи правопорушника. Того ж дня 21.03.2025 головним інспектором ВЗНС Надвірнянського РУ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області роз`яснено позивачу права та обов`язки і складено протокол. Позивач від дачі пояснень та від підпису у протоколі відмовився. 24.03.2025 об 11.30 (як зазначено у протоколі) відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення, на який позивач не з`явився, та за наслідками розгляду накладено на позивача стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі - 6120,00 гривень. Постанова була направлена позивачу засобами поштового зв`язку 24.03.2025. Позивач у встановлений термін штраф не сплатив. 08.04.2025 за заявою Надвірнянського РУ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження. Додатково зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, а також відповідно до позовних вимог просить тільки скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження, однак не просить визнати таку неправомірною.

12.05.2025 сторона позивача просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення. Додатково зазначили, що подія відбувалася на присадибній земельній ділянці позивача, а не на землях сільськогосподарськго призначення. Крім цього, зазначили що у ході судового розгляду з показань свідка було встановлено, що саме ОСОБА_2 здійснювала випалювання трави.

12.05.2025 сторона відповідача у судовому засіданні навела доводи, які зазначено у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити. Просили врахувати докази, які підтверджують вчинення правопорушення саме позивачем.

Суд встановив:

Згідно з відеозаписами та фотографіями, дослідженими у ході судового розгляду, позивач здійснював випалювання рослинності на ділянці поблизу дороги. Так, на фотофайлі aab76173-20db-47cb-a62d-05ced780c392.jpeg зафіксовано місцевість на якій було здійснено випалювання рослинності, а саме: видно сусіднє домогосподарство за огороженю, частину городу на якій точково зібрано сміття і здійснюється контрольоване випалювання цього сміття, а також частину земельної ділянки, яка прилягає до грунтової дороги на якій здійснюється не точкове, а обширне випалювання рослинності. На фотофайлі 25e1b07c-02db-46f4-9021-7a059608c3be.jpeg зафіксовано обличчя позивача, який з городнім приляддям стоїть посеред згарища. На фотофайлі IMG-20250422-WA0008.jpg зафіксовано засоби за допомогою, яких здійснювали випалювання рослинності. Аналогічні обставини тільки з різних ракурсів зафіксовано на інших наданих суду фото- і відеофайлах.

Допитана у ході судового розгляду свідок ОСОБА_2 зазначила, що є матір`ю позивача. Земельна ділянка на якій було здійснено випалювання належить саме їй. 21.03.2025 свідок здійснювала контрольоване випалювання сміття на городі, а саме: за допомогою сірників запалила купу сміття, яке стояло на городі. Потім приїхали чотири працівники ДСНС, пояснили, що це порушення. Працівники ДСНС викликали працівників поліції. Працівників поліції приїхало двоє. Свідку стало погано, у неї піднявся тиск і позивач провів її додому, щоб вона прийняла ліки. Коли вони повернулися на ділянці вже нікого не було. Протокол ніхто не складав. У ході допиту свідок змінила показання і сказала, що підпалювала за допомогою сірників не тільки купу, що стояла на городі, але й ділянку з боку від городу. Хто підпалив ділянку при дорозі свідку невідомо.

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення від 21.03.2025 серії ІФ №0000439 ОСОБА_1 21.03.2025 о 13.20 за адресою с.Пнів вул. Плоснина здійснював випалювання рослинності та їх залишків без дотримання Порядку випалювання сухої рослинності та їх залишків, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12.08.2021 №541, зареєстрованого Міністерством юстиції України 07.10.2021 №1311/36933. Такими діями, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.77-1 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 11.30 24.03.2025 за адресою: вул. О.Степанівни, 28 у м. Надвірна. Є позначка, що позивач від підпису у протоколі відмовився.

Згідно з копією постанови серії ІФ №0000439 24.03.2025 ОСОБА_1 21.03.2025 о 13.20 за адресою с.Пнів вул. Плоснина здійснював випалювання рослинності та їх залишків без дотримання Порядку випалювання сухої рослинності та їх залишків, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12.08.2021 №541, зареєстрованого Міністерством юстиції України 07.10.2021 №1311/36933. Такими діями, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.77-1 КУпАП. На позивача наклали адміністративне стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі.

Згдіно з копією квитанції АТ "УКРПОШТА" від 24.03.2025 позивачу було надіслано копію постанови про накладення адміністративного стягнення, рекомендованим листом. Доказів отримання позивачем вказаного поштового відправлення суду не надано.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого првадження ВП №77757205 від 08.04.2025 державним виконавцем за заявою стягувача Надвірнянського РУ ГУ ДСНС України в Івано-Франквській області на підставі постанови №0000439 від 24.03.2025 відкрито виконавче провадження щодо стягнення з позивача штрафу у подвійному розмірі - 12240,00 гривень.

Оцінка суду.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В обгрунтування заперечень проти позову сторона відповідача покликається на те, що позивач пропустив строк звернення до суду. На підтвердження своєї позиції надають суду копію квитанції АТ "УКРПОШТА" від 24.03.2025. Однак, доказів отримання позивачем копії постанови про накладення адміністративного стягнення суду не надано. А тому, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду з позовом щодо оскарження вказаної постанови та вважає, що позивачу у даному випадку має бути забезпечене право на доступ до суду.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ході судового розгляду було встановлено, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови дотримався вимог процесуального закону, встановив винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, які також надав суду у ході розгляду позову, винесення постанови було здійснено у порядку та у визначені КУпАП строки. При винесенні зазначеної постанови відповідач діяв добросовісно, у межах наданих йому повноважень.

Позиція сторони позивача повністю спростовується доказами, які у ході розгляду справи надала сторона відповідача.

Так, сторона позивача зазначала, що у зв`язку з тим, що земельна ділянка на якій здійснювалося випалювання належить позивачу на праві власності і є присадибною ділянкою, то відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.77-1 КУпАП. Однак доказів того, що земельна ділянка перебуває у приватній власності суду не було надано. У ході допиту свідка, остання зазначила, що у неї відсутні документи про виділення у власність чи у користування вказаної земельної ділянки. Крім цього, з фото- та відеофайлів встановлено, що поблизу ділянки на якій було здійснено випалювання відсутні будь-які житлові будинки для будівництва і обслуговування яких могла бути виділена присадибна ділянка, а також видно, що поблизу цієї ділянки знаходиться город. Наведене виключає те, що ця ділянка може бути призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель чи споруд.

Що стосується доводів сторони позивача про те, що не позивач, а його мати, ОСОБА_2 , здійснювала випалювання рослинності суд зазначає таке. У ході допиту свідка було достовірно встановлено, що вона здійснювала спалювання сміття на городі за допомогою сірників. Сліди спалювання сміття на городі зафіксовано на фотофайлах. Однак у ході судового розгляду свідок змінила показання і сказала, що палила не тільки на городі, але й поблизу городу за допомогою сірників. Це суперечить дослідженим у ході судового розгляду електронним доказам. Так, стороною відповідача на місці події був зафіксований засіб за допомогою якого здійснювали підпалювання - балон з легкозаймистою речовиною. Територія на якій здійснювали випалювання є об`ємною, а тому припустити, що для випалювання використовували виключно сірними не можна. Суд також при оцінці показань свідка враховує те, що вона є близькою родичкою позивача і під час дачі показань змінювала свою позицію, а саме давала різні відповіді на однакові запитання, а тому непослідовні показання вказано свідка суд оцінює критично.

Також у ході судового розгляду не доведено порушення процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення і процедури розгляду справи. Зокрема, твердження сторони позивача, що позивач перебував на роботі на час вчинення порушення спростовується електронним доказами, а також показаннями свідка, яка зазначила, що на час приїзду працівників ДСНС її син був у неї вдома, а не на роботі як вказує позивач у позові. Також свідок зазначила, що спочатку працівники ДСНС приїхали на місце події, пояснили що не можна здійснювати випалювання рослинності, а потім викликали працівників поліції, це підтверджує позицію сторони відповідача, відповідно до якої позивач відмовився повідомити дані щодо своєї особи і вони змушені були викликати працівників поліції для встановлення особи порушника. А враховуючи те, що позивач супроводжував ОСОБА_2 додому протокол було складено за його відсутності.

Відповідач у повному обсязі дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і у ході судового розгляду сторона позивача не надала доказів протилежного.

Однак як справедливо зазначив представник позивача у ході судового розгляду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення на позивача було накладено максимальне стягнення, однак оскаржувана постанова не містить обгрунтування накладення стягнення у максимальному розмірі.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, у ході розгляду справи відповідач не врахував, що позивача раніше не притягували до адміністративної відповідальності, не встановив його майновий стан, а також наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність і дійшов помилкового висновку щодо накладення на позивача стягнення у максимальному розмірі.

Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушеня, допущеного відповідачем при визначенні розміру адміністративного стягнення суд доходить висновку, що слід вийти за межі позовних вимог і пом`якшити накладене на позивача адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.77-1 КУпАП, оскільки у ході судового розгляду сторона відповідача не надала суду доказів правомірності накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі. При визначенні розміру штрафу суд враховуює те, що у ході судового розгляду було достовірно встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, керуючись прямим умислом, його майновий стан, а саме те, що він є працездатним, має місце праці та щомісячний дохід, а також відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,задовольнити частково.

Змінити адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 на підставі постанови від 24.03.2025 серії ІФ №0000439 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.77-1 КУпАП зменшивши розмір штрафу.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.77-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його постановлення.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 38555228, місцезнаходження: вул. Франка, 6, м. Івано-Франківськ.

Повний текст рішення складено 12.05.2025.

Суддя Матолич В.В.