Справа № 400/840/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/840/24

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

повний текст судового рішення

складено 13.12.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у справі за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Миколаївської міської ради, за участю третьої особи Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Захист» про зобов`язання вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту,-

В С Т А Н О В И В:

30.01.2024 позивач - заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив суд:

- зобов`язати Миколаївську міську раду вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища №52083, що розташоване по вулиці Маріупольській, 85-У, в м. Миколаєві.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Миколаївська міська рада є власником захисної споруди цивільного захисту №52083, але балансоутримувачем є Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Захист», яке є унітарним комерційним підприємством, заснованим на комунальній власності Миколаївської міської територіальної громади, підзвітне та підконтрольне Миколаївській міській раді. Також позивач вказував, що відповідно до статуту Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Захист» все майно підприємства є комунальною власністю і закріплено за підприємством на праві господарського відання.

Також позивач вказував, що після початку 24.02.2022 повномасштабної військової агресії російської федерації проти України та введення на всій території України воєнного стану виникли обґрунтовані та реальні підстави для використання захисної споруди цивільного захисту сховища № 52083 безпосередньо за призначенням. Проте всупереч законодавству у сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту відповідач не виконує свого прямого та безпосереднього обов`язку щодо утримання сховища № 52083 у належному та придатному для використання за призначенням стані.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Миколаївська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 13.12.2024 та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 13.12.2024 не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, п. 9 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138, ухвалене з порушенням норм процесуального права, зокрема статей 9, 53, 54, п. 1 ч. 4 ст. 169, ст. 242 КАС України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 317 КАС України.

Так, апелянт звертає увагу на те, що за приписами ч. 8 ст. 32 КЦЗ України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, які, враховуючи приписи Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 138 від 10.03.2017, є балансоутримувачами захисних споруд.

Оскільки Миколаївська міська рада є власником захисної споруди то вона і є належним балансоутримувачем цієї захисної споруди, а передаючи цю захисну споруду на баланс Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Захист» та наділяючи його повноваженнями у сфері цивільного захисту, Миколаївська міська рада лише реалізувала свої повноваження власника комунального майна, передбачені ст. ст.317, 319 ЦК України, ст. ст. 10,16,17 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 78 ГК України.

Враховуючи наведене апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Миколаївська міська рада є неналежним відповідачем в цій справі.

Апелянт вказує, що відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Під неналежними відповідачами розуміються такі відповідачі, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Тобто, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Водночас, обов`язок забезпечувати утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням ст.32 Кодексу цивільного захисту України покладено на їх власників, користувачів, юридичних осіб, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

На думку апелянта, нормативно-граматичне тлумачення юридичної конструкції норми, передбаченої ч.8 ст.32 Кодексу цивільного захисту України, з наявним у ній розташуванням єднальних і розділових сполучників та знаків пунктуації свідчить про визначення рівних, альтернативних обов`язків для власників та балансоутримувачів приміщень за утримання у придатному для використання стані споруд цивільного захисту.

Саме тому, Миколаївська міська рада може виступити замовником у розумінні ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» та укласти договір на виконання ремонтних робіт у спірному укритті, а може уповноважити КП ММР «Захист» на проведення вказаних закупівель. Джерелом фінансування таких робіт також можуть бути кошти місцевого бюджету, розпорядником яких є міська рада.

Миколаївська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 по справі № 400/840/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог відзиву на апеляційну скаргу, Миколаївська міська рада посилається на те, що представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами.

Також, Миколаївська міська рада вказує, що під час розгляду справи встановлено, що захисну споруду цивільного захисту сховище № 52083, розташоване по вул. Маріупольській, 85-У в м. Миколаєві відповідно до акту приймання-передачі основних засобів від 10.01.2023 на підставі розпорядження управління комунального майна Миколаївської міської ради від 22.11.2022 №160Р вилучено у КЖЕП Центрального району м. Миколаєва та передано на баланс КП ММР «Інститут соціально-економічного розвитку міста». Згідно п. 2 рішення Миколаївської міської ради від 30.05.2023 № 19/62 перейменовано комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Інститут соціально-економічного розвитку міста» () в комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Захист» ().

Згідно п. 4.2.1. Статуту КП ММР «Захист» (далі - Статут), затвердженого рішенням міської ради від 30.05.2023 № 19/62, підприємство самостійно планує, організовує і здійснює свою господарську діяльність відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України з урахуванням показників затвердженого річного з поквартальною розбивкою фінансового плану Підприємства тощо.

Відповідно до п. 3.1 Статуту метою господарської діяльності Підприємства є задоволення потреб населення Миколаївської міської територіальної громади в наданих послугах, отримання прибутку, утримання та приведення засобів колективного захисту у готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) Миколаївської міської територіальної громади, забезпечення гарантованого захисту населення від надзвичайних ситуацій в мирний час та в особливий період.

Предметом (видами) господарської діяльності Підприємства, відповідно до п. 3.2 Статуту, є, серед іншого, належне утримання та експлуатація захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) відповідно до вимог, встановлених законодавством; збереження захисних властивостей споруди як в цілому, так і окремих елементів, проведення поточних та капітальних ремонтів; утримання та експлуатація обладнання захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) згідно з вимогами і рекомендаціями, визначеними технічною документацією на них, а також відповідними нормами і правилами; утримання в належному технічному стані комунікацій, інженерних мереж, інженерного та спеціального обладнання, системи життєзабезпечення; створення доступності захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення; збереження та обслуговування інженерно-технічного та спеціального обладнання, засобів зв`язку та оповіщення.

Згідно п. 7.5 Статуту підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями Засновника та Уповноваженого органу, які у свою чергу не несуть відповідальності за зобов`язаннями Підприємства, крім випадків, передбачених чинним законодавством України.

Таким чином, Миколаївська міська рада звертає увагу на те, що КП ММР «Захист» рішенням Миколаївської міської ради наділене повноваженнями щодо належного утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ).

На думку Миколаївської міської ради, юридичний аналіз конструкції та змісту наведених апелянтом правових норм дає підстави вважати, що власник захисної споруди може бути відповідальним за її стан лише у випадку, якщо остання не передана в користування суб`єкту господарювання або не входить до складу майна закладу підприємства, установи на праві оперативного управління або господарського відання.

Зазначає Миколаївська міська рада і про те, що існує усталена судова практика, що утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів. Зокрема, в постанові від 15.05.2019 у справі №820/4717/16 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що керівники підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності та господарювання, на балансі яких знаходяться захисні споруди, забезпечують її належний технічний стан і готовність до укриття населення.

За наведеного Миколаївська міська рада вважає, що за умови наявності юридичної особи, яка утримує на балансі певну захисну споруду (її балансоутримувача), саме ця особа, а не власник такої захисної споруди забезпечує її належне утримання у готовності до використання за призначенням. А тому, в цій справі, обов`язок утримання у належному технічному стані сховища № 52083, розташованого по вул. Маріупольській, 85-У в м. Миколаєві, покладається лише на його балансоутримувача, яким у даному випадку є КП ММР «Захист». створюючи вказане комунальне підприємство та наділяючи його повноваженнями у сфері цивільного захисту, Миколаївська міська рада лише реалізувала свої повноваження власника комунального майна, передбачені ст. ст.317, 319 ЦК України, ст.ст. 10,16,17 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 78 ГК України.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до матеріалів справи, захисна споруда цивільного захисту, Сховище, обліковий №52083, за адресою: м. Миколаїв, вул. Маріупольській, 85-У, належить на праві власності територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, дата державної реєстрації права 23.10.2018 (т. 1 а.с. 31-32).

Відповідно до копії облікової картки захисної споруди цивільного захисту №52083, за адресою: м. Миколаїв, вул. Маріупольській, 85-У, власником є Миколаївська міська рада, балансоутримувачем є КП ММР «Захист» (т. 1 а.с. 52). Аналогічна інформація наведена і у паспорті захисної споруди цивільного захисту, Сховище, обліковий №52083 (т. 1 а.с. 53-54) , який заповнений 25.06.2023.

Відповідно до копії актів оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52083, від 15.08.2023 (т. 1 а.с. 16-23) та від 10.11.2023 (т. 1 а.с. 24-30), оцінка стану готовності проводилась у присутності директора КП ММР «Захист». Акти містять інформацію про форму власності комунальна, про власника Миколаївська міська рада, про балансоутримувача - КП ММР «Захист»; та узагальнюючі рекомендації щодо приведення захисної споруди цивільного захисту у готовність до використання за призначенням з виконанням заходів, передбачених наказом МВС України №579, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2018 за №879/32331 та щодо виконання заходів, які вказані в акті. Акти підписані керівником балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту директором КП ММР «Захист».

Відповідно до копії статуту КП ММР «Захист» (т. 1 а.с. 33-41), КП ММР «Захист» є унітарним комерційним підприємством, створеним на базі відокремленої частини комунальної власності Миколаївської міської ради (п.п. 1.1); КП ММР «Захист» є юридичною особою, веде самостійний баланс (п.п. 1.4); метою господарської діяльності КП ММР «Захист» є задоволення потреб населення Миколаївської міської територіальної громади в наданих послугах утримання та проведення засобів колективного захисту у готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) Миколаївської міської територіальної громади (п.п.3.1); предметом господарської діяльності КП ММР «Захист» є, окрім іншого, належне утримання та експлуатація захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) відповідно до вимог, встановлених законодавством (п.п. 3.2); КП ММР «Захист» як юридична особа та суб`єкт господарювання самостійно планує, організовує і здійснює свою господарську діяльність відповідно до положень статуту, здійснює реконструкцію, модернізацію, поточний та капітальний ремонт закріпленого за підприємством комунального майна у встановленому чинним законодавством України порядку (п.п.4.2.1, 4.2.5 п. 4.2); все майно, передане КП ММР «Захист» відповідно до рішення про його створення, а також передане та/або придбане в період здійснення господарської діяльності, є комунальною власністю Миколаївської міської територіальної громади і закріплюється за підприємством на праві господарського відання.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, оскільки балансоутримувачем захисної споруди цивільного захисту є КП ММР «Захист», за яким вказана споруда закріплена на праві господарського відання.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

За приписами ч. 1, ч. 3, ч. 6 ст. 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Комунальне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Відповідно до статті 4 Кодексу цивільного захисту України (надалі КЦЗ України) цивільний захист комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Пунктом 1 частини першої статті 32 КЦЗ України встановлено, що до захисних споруд цивільного захисту належать сховище це герметична споруда, в якій створені умови для перебування людей та їх захисту протягом певного часу (не менше 48 годин) шляхом виключення або зменшення прогнозованого впливу небезпечних чинників, що можуть виникнути внаслідок надзвичайної ситуації, застосування зброї масового ураження та звичайних засобів ураження під час воєнних (бойових) дій та/або терористичних актів.

Утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел (друге речення частини восьмої статті 32 КЦЗ України).

За приписами частин 5, 10, 14 статті 32 КЦЗ України, Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

Захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особливості оренди захисних споруд цивільного захисту визначаються типовим договором оренди, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ №138 від 10.03.2017 затверджений Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку (надалі Порядок №138 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Порядку №138, цей Порядок визначає механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - фонд захисних споруд), включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд, ведення обліку сховищ і протирадіаційних укриттів (далі - захисні споруди), споруд подвійного призначення, найпростіших укриттів та первинних (мобільних) укриттів, що є об`єктами відповідного фонду, а також статус таких об`єктів для забезпечення захисту населення.

Відповідно до пункту 3 Порядку №138, балансоутримувачі - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації);

За приписами пункту 3-1 Порядку №138 об`єкти фонду захисних споруд мають стратегічне значення для забезпечення захисту населення, що передбачає, окрім іншого, приведення об`єктів фонду захисних споруд у готовність до використання за призначенням у разі приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її складових частин у режим підвищеної готовності, виникнення надзвичайної ситуації, введення правового режиму надзвичайного стану та в особливий період; проведення обстежень (оглядів) стану готовності об`єктів фонду захисних споруд щодо готовності до використання за призначенням відповідно до Кодексу цивільного захисту України;

Відповідно до пункту 9 Порядку №138, утримання об`єктів фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

У разі використання одного об`єкта фонду захисних споруд кількома центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування чи суб`єктами господарювання, фізичними особами - підприємцями вони беруть участь в утриманні такого об`єкта відповідно до укладених між ними договорів.

Відповідно до пункту 11 Порядку №138, балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, крім об`єктів, що мають перебувати в постійній готовності.

Строк приведення захисної споруди/споруди подвійного призначення в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди/споруди подвійного призначення, який не повинен перевищувати 24 години.

Після приведення в готовність об`єктів фонду захисних споруд вони повинні утримуватися та експлуатуватися в такому стані на весь час дії рішення щодо приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її складових у режим підвищеної готовності, виникнення надзвичайної ситуації, введення правого режиму надзвичайного стану та в особливий період.

Отже, приписи статті 32 КЦЗ України передбачають, що утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації

За приписами Порядку №138, саме балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання.

При цьому під поняттям «балансоутримувачі» в Порядку №138 мається на увазі власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації).

Отже, нормами КЦЗ України та Порядку №138, обов`язок утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням у рівній мірі законодавчо покладний як на власника так, і на користувачів, і на юридичних осіб, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд.

Відповідно до матеріалів справи та учасниками справи не оспорюється той факт, що:

- Миколаївська міська рада є власником захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52083,

- КП ММР «Захист» є юридичною особою на балансі якого перебуває захисна споруда цивільного захисту, Сховище, обліковий №52083 та щодо якої у КП ММР «Захист» є право господарського відання, тобто речове право володіння, користування і розпоряджається цим майном, але з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим ГК України та іншими законами.

Отже, формально і Миколаївська міська рада і КП ММР «Захист» мають обов`язок щодо утримання захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52083.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Апеляційний суд зазначає, що вимогою в цій справи є зобов`язання вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища №52083, що розташоване по вулиці Маріупольській, 85-У, в м. Миколаєві

За приписами статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчений розгляд адміністративної справи, є обов`язковим до виконання, тобто має бути виконане тією особою, до якої була заявлена вимога позивача.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу стосовно того, що Миколаївська міська рада не є належним позивачем в цій справі, апеляційний суд зазначає таке.

Формальне віднесення Миколаївської міської ради до особи, яка має обов`язок щодо утримання захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52083, не свідчить про те, що, за наявності факту передачі захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52083 на баланс та у господарське відання КП ММР «Захист», Миколаївська міська рада буде мати реальну можливість виконати судове рішення.

Адже саме КП ММР «Захист», за приписами статуту, будучи юридичною особою, метою господарської діяльності якої є задоволення потреб населення Миколаївської міської територіальної громади в наданих послугах утримання та проведення засобів колективного захисту у готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ), та предметом діяльності якої є, окрім іншого, належне утримання та експлуатація захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ) відповідно до вимог, встановлених законодавством, здійснює реконструкцію, модернізацію, поточний та капітальний ремонт закріпленого за підприємством комунального майна у встановленому чинним законодавством України порядку, в тому числі і захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52083.

При цьому, за приписами статуту, Миколаївська міська рада, як засновник КП ММР «Захист», лише здійснює контроль за обліком і використанням (розпорядженням) закріпленого за підприємством комунального майна, шляхом вчинення дій, передбачених п.п. 7.2 статуту, які не передбачають втручання у господарську діяльність КП ММР «Захист» зокрема з питань належного утримання та експлуатація захисних споруд цивільного захисту населення (сховищ), здійснення реконструкції, модернізації, поточного та капітального ремонтів закріпленого за КП ММР «Захист» комунального майна, в тому числі і захисної споруди цивільного захисту, Сховища, обліковий №52083.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що з огляду на визначені статутом мету і предмет (види) діяльності підприємства, юридичний статус, майно та фінансування підприємства, порядок управління підприємством, саме КП ММР «Захист», як «юридична особа на балансі якого перебуває захисна споруда цивільного захисту», має реальні повноваження та можливості щодо вчинення дій, спрямованих на вжиття заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища №52083, що розташоване по вулиці Маріупольській, 85-У, в м. Миколаєві.

Отже, в цій справі, за наявності іншої особи - КП ММР «Захист», яка підпадає під ознаки «балансоутримувача» відповідно до Порядку №138, але має реальні можливості для вчинення дій, які заявлені прокурором у якості позовних вимог, наявність стосовно Миколаївської міської ради лише однієї формальної ознаки «балансоутримувача» відповідно до Порядку №138, не свідчить про те, що Миколаївська міська рада є належним відповідачем в цій справі.

За наведених обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, зокрема і про те, що створюючи комунальне підприємство та наділяючи його повноваженнями у сфері цивільного захисту, Миколаївська міська рада лише реалізувала свої повноваження власника комунального майна, передбачені ст. ст.317, 319 ЦК України, ст.ст. 10,16,17 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 78 ГК України.

Апеляційний суд наголошує на тому, що завданням адміністративного судочинства, окрім іншого, є вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів, проте, як вимоги в цій справі, які заявлені до Миколаївської міської ради, у разі задоволенні позову до цього відповідача, не призведуть до ефективного захисту прав, свобод та інтересів, які на думку апелянта є порушеними.

Таким чином, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, і вимоги апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Водночас апеляційний суд зазначає, що позивач в цій справі не позбавлений права подання позову, але до належного відповідача - КП ММР «Захист».

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2-12,72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у справі №400/840/24 залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 08.05.2025

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька