Справа № 160/12771/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА про забезпечення позову
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши заяву представника заявника Намінаса Олександра Васильовича про забезпечення позову у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" в особі представника Намінаса Олександра Васильовича до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки,-
05.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 02.05.2025 року через систему Електронний суд позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" в особі представника Намінаса Олександра Васильовича до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №82-п від 10.04.2025 року датою його прийняття, у зв`язку із неправомірним переведенням камеральної перевірки в документальну перевірку згідно підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
- скасування наказу проводити шляхом зобов`язання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків видалити з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дати 26.05.2025 року у графі - «початок проведення документальної перевірки даних декларацій або уточнюючого розрахунку» та дати 13.06.2025 року у графі - «закінчення проведення документальної перевірки даних декларацій або уточнюючого розрахунку»;
- встановити судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку ст. 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Східним МУ по роботі з ВПП порушений строк 40 днів (відповідно до ст. 200 ПКУ) на переведення в документальну перевірку та у зв`язку із тим, що перевірка відповідно до наказу від 10.04.2025 року №82-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» - ще не розпочата - оскарження наказу на перевірку від 10.04.2025 року №82-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» є належним способом захисту права платника податків, оскільки подальше скасування наказу може призвести до відновлення порушеного права платника податків. В даному випадку наказ є окремим та самостійним актом індивідуальної дії, який у період своєї чинності впливає на права та обов`язки платника податків, суттєво їх порушуючи. До початку проведення перевіри, даний наказ не реалізовано своїм застосуванням та дія наказу не вичерпана. Строк на переведення камеральної перевірки у документальну, відповідно до ст. 200.10 ПКУ (20 календарних днів) по декларації за січень 2025 року сплив 12.03.2025 року. Наказ на переведення в документальну перевірку від 10.04.2025 року №82-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» - тобто винесений поза межами строку. Підстави для призначення перевірки відповідно до ст. 78.1.5 ПКУ - відсутні взагалі, так як передбачають надання документів, які в межах камеральної перевірки не можуть надаватись. ТОВ «Єристівський ГЗК» було подано заперечення від 28.03.2025 року №578/03-25 до акту про результати камеральної перевірки №152/32-00-50-01/35713283 у яких зазначено, про незаконність висновків викладених в акті камеральної перевірки. Будь яких документів платником податків до заперечень на акт не додавалось, тому що камеральна перевірка не передбачає аналіз документів, а здійснюється на підставі даних декларацій та реєстрів контролюючого органу згідно ст.75 Податкового Кодексу України. Підпункт 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України чітко визначає, що позапланова перевірка може бути призначена, якщо в запереченнях або скарзі платник посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та їх об`єктивний розгляд неможливий без нової перевірки. Однак, камеральна перевірка не передбачає надання документів. Згідно витягу з реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, наданого Східним МУ по роботі з ВПП: у графі - «дата закінчення граничного терміну проведення документальної перевірки (граничні терміни для автоматичного узгодження суми бюджетного відшкодування відповідно до п. п. б)» і в) реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість п.п. 200.12 ст.200 ПКУ) значиться дата 02.04.2025 року. У графі - «дата закінчення граничного терміну передбаченого ПКУ для складання акту перевірки по результатах документальної перевірки (граничні терміни для автоматичного узгодження суми бюджетного відшкодування відповідно до п. п. б)» і в) реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість п.п. 200.12 ст.200 ПКУ) значиться дата 10.04.2025 року. Зазначені дати, відповідають нормам ст. 200 ПКУ, у разу своєчасного переведення камеральної перевірки у документальну перевірку, а саме в останній день камеральної перевірки. Однак, такого переведення не відбулось. Разом з тим, у реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість: у графі - «початку проведення документальної перевірки даних декларацій або уточнюючого розрахунку) - значиться дата 26.05.2025 року. У графі - «закінчення проведення документальної перевірки даних декларацій або уточнюючого розрахунку)- значиться дата 13.06.2025 року. Ці дві дати (26.05.2025 року, 13.06.2025 року) є датами поза межами строку 40 днів відповідно до ст. 200 ПКУ та суперечать даним попередньо зазначених граф. Єдиною законною підставою для проведення документальної перевірки бюджетного відшкодування, згідно пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, є перевірка на підставі підпункт 78.1.8. Відтак, при проведення камеральної перевірки положення п. 86.7.5 Податкового кодексу України застосовуються з особливостями, визначеними ст. 200. Податкового кодексу України, оскільки камеральна перевірка має іншу правову природу та інші процедурні межі, її результати можуть бути реалізовані лише шляхом врахування або неврахування заперечень платника податків. Перехід в документальну перевірку шляхом маніпулювання процедурою проведення перевірок бюджетного відшкодування не відповідає нормам ст. 200 Податкового кодексу України та Постанові від 25.01.2017 №26 (зі змінами) «Про затвердження порядку ведення Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування». У питаннях правильності бюджетного відшкодування застосовується підпункт 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України - спеціальна норма, яка вимагає, щоб документальна перевірка проводилась в межах строків, визначених статтею 200 цього Кодексу - тобто протягом 40 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації; призначення перевірки на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України в межах камеральної перевірки та за відсутності підстав є протиправним та не відповідає приписам чинного законодавства. Цей наказ - є окремим та самостійним актом індивідуальної дії, який у період своєї чинності впливає на права та обов`язки платника податків, суттєво їх порушуючи. Скасування наказу може призвести до відновлення порушеного права платника податків. Дані Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, містять не достовірні та суперечні відомості, щодо дат початку та закінчення документальної перевірки.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Пруднику С.В.
09.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 08.05.2025 року через систему «Електронний суд» заява представника заявника Намінаса Олександра Васильовича про забезпечення позову, в якій представник просить суд: вжити заходи забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків шляхом зупинення дії наказу №82-п від 10.04.2025 року до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2025 року, зазначена вище заява про забезпечення позову була розподілена та передана судді Пруднику С.В.
Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 4 ст. 150, ч. 1 ст. 151 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин для вжиття заходів забезпечення позову та оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Згідно з Рекомендацією №R (89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображена у практиці Європейського Суду з прав людини, яка визначає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа VeriagsgruppeNewsGmbh проти Австрії» та «Libert проти Бельгії»).
У справі «Мікалефф проти Мальти» суд визнав можливість застосування ст. 6 Конвенції до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.
Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначенні застосування ст. 6 Конвенції (справа «Меркіка та інші проти Мальти».
У рішенні «Дорани проти Ірландії» від 31.07.2003 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, ефективний спосіб визначається судом як запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зі змісту заяви позивача про забезпечення позову вбачається, що право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю позивач може реалізувати виключно шляхом застосування судом заходів забезпечення позову та зупинення дії оскаржуваного наказу, оскільки проведення документальної планової перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки, що відповідно, унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову у цій справі.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Нормами Податкового кодексу України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог Податкового кодексу призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Пунктом 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
У рішенні Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зпу справі №3/35-313 зазначено, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У рішенні Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 у справі №1-10/2008 зазначено, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Отже, суд зазначає, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.
Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, перевірка проведена, тобто спірний наказ реалізований, то далі предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.
Таким чином, у разі, якщо наказ про проведення перевірки який є предметом спору, буде реалізовано контролюючим органом шляхом його застосуванням (фактичне проведення перевірки), то його подальше оскарження буде неможливим, оскільки такі позовні вимоги не будуть підлягати розгляду в порядку жодного судочинства, відтак це призведе до неможливості відновлення порушеного права платника податків.
Таким чином, з моменту складення акта за результатами такої перевірки, позивач буде позбавлений права на оскарження наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №82-п від 10.04.2025 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", а відтак не зможе реалізувати право на судовий захист, яке передбачено нормами чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є співмірним заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Вжиття заходів забезпечення позову про зупинення дії оскаржуваного наказу, рівно ж як і заборони вчиняти будь-які дії на виконання оскаржуваного наказу не скасовує його чинність, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим наказом заходів.
Отже, вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації податковим органом його контролюючих функцій після розгляду справи по суті.
Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Крім того, під час розгляду питання про забезпечення позову суд не надає правової оцінки ні спірному наказу, ні діям контролюючого органу стосовно видання зазначеного наказу, оскільки дослідження означених обставин належить здійснювати під час розгляду справи по суті.
Враховуючи вищевикладені обставини, не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача та без вжиття заходів забезпечення позову, для відновлення своїх прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що є підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Таким чином, з метою порушених прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №82-п від 10.04.2025 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до набрання законної сили рішення у цій справі, а також заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії на виконання наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №82-п від 10.04.2025 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до набрання законної сили рішення у цій справі.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву представника заявника Намінаса Олександра Васильовича про забезпечення позову - задовольнити.
Зупинити дію наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №82-п від 10.04.2025 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до набрання законної сили рішення у цій справі.
Заборонити Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії на виконання наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №82-п від 10.04.2025 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до набрання законної сили рішення у цій справі.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена. Роз`яснити заявнику та іншим сторонам у справі, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суддя С. В. Прудник