Справа № 750/4731/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/4731/25
Провадження № 2-а/750/131/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

07 квітня 2025 року ОСОБА_1 з використанням системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 307 від 17 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 2101 КУпАП, а справу закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 11 березня 2025 року водієм 3 відділу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_3 було складено протокол № 307 про адміністративне правопорушення відносно позивача, за змістом якого 11 березня 2025 року о 18 год. 00 хв. позивачу було виписано направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Однак, у порушення вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач відмовився від отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 2101 КУпАП. Також, у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 15 хв. 17 березня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, позивач з вказаним протоколом не згоден, про що зазначив у протоколі. В подальшому, 17 березня 2025 року щодо позивача було винесено оскаржувану постанову. Так, протокол було складено водієм 3 відділу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_3 , який не є уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, і на момент його складання в нього були відсутні такі повноваження, а тому протокол є протиправним. Також, не зрозуміло, чому протокол було складено водієм 3 відділу В.О. ІНФОРМАЦІЯ_2 , а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності розглядалася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не ІНФОРМАЦІЯ_4 . У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушив вимоги абзацу 3 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме обов?язок пройти медичний огляд, однак для проходження військовозобов?язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби законодавством передбачено прийняття відповідного рішення військово-лікарською комісією чи відповідним районним (міським) територіальним центром комплектування та соціально підтримки, або керівником ТЦК та СП. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на рішення військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, або керівника ТЦК та СП, тобто наказ або розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про проведення медичного огляду позивача, а лише міститься посилання на направлення № 356. Виписане позивачу направлення № 356 від 11 березня 2025 року для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності для проходження військової служби під час мобілізації, не є рішенням, а тому позивач не відмовлявся від проходження медичного огляду. Також, посадова особа відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення не врахувала вимоги статті 280 КУпАП щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини, за яких було вчинено правопорушення, зокрема чи не було вчинено позивачем певні дії в умовах крайньої необхідності і чи наявний в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що відносно позивача 11 березня 2025 року був складений протокол № 307 про вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, у зв?язку з відмовою від отримання направлення на ВЛК та проходження ВЛК. Розгляд справи було призначено на 17 березня 2024 року. На розгляд справи ні позивач, ні його захисник не прибули та жодних пояснень не надали. Дослідивши всі наявні докази, начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 було винесено оскаржувану постанову. Так, 11 березня 2024 року о 18 год. 00 хв. в умовах особливого періоду уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було видано направлення № 356 для проходження військо-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності для проходження військової служби під час мобілізації. Однак, від отримання вказаного направлення та від проходження військово-лікарської комісії позивач відмовився, чим порушив абзац 3 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Доказами фактичної відмови є оригінал виписаного на ім?я позивача направлення, а також відповідний акт, яким зафіксовано факт відмови від отримання направлення та проходження медичного огляду. Крім того, твердження позивача про те, що протокол складено не уповноваженою особою є помилковим. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 25 грудня 2024 року було видано наказ № 700 «Про організацію службової діяльності в ІНФОРМАЦІЯ_3 у 2025 році в умовах воєнного стану», яким визначено осіб, уповноважених на складання адміністративних протоколів за статтями 210, 210-1, 211 КУпАП в ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також відділах ІНФОРМАЦІЯ_5 . Водію-електрику третього відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 сержанту ОСОБА_3 за вказаним вище наказом надано право складати адміністративні протоколи за відповідними статтями. Уповноваженою особою, якою був складений протокол, допущені помилки в правильному зазначенні посади, однак такі недоліки є малозначними та не впливають на саму суть протоколу. Посадова особа, яка складала протокол, допустила незначні порушення, які не впливають на дійсність протоколу та не можуть слугувати підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення. Також, не заслуговують на увагу посилання позивача на відсутність рішення начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо проходження позивачем медичного огляду для визначення ступеня його придатності до військової служби. При дослідженні даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів було встановлено, що відомості про проходження медичного огляду позивачем у такому реєстрі відсутні. У мирний час військовозобов?язані мають проходити медичний огляд один раз на п?ять років, а постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов?язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Оскільки в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів були відсутні відомості про проходження позивачем медичного огляду начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 було прийняте рішення про направлення позивача на медичний огляд. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 виписане відповідне направлення на медичний огляд, а тому твердження позивача про відсутність відповідного рішення не відповідають дійсності. Крім того, оцінюючи співвідношення забезпечення дотримання прав позивача з принципами забезпечення національної безпеки та захисту суспільного інтересу в контексті спірних правовідносин пріоритетним є забезпечення дотримання засад національної безпеки та суспільного інтересу, які переважають над інтересами особи, яка правомірно була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним передбаченого законодавством обов?язку під час проведення загальної мобілізації в умовах триваючої протягом десяти років збройної агресії російської федерації проти України відповідає завданням, визначеним у статті 1 КУпАП, ступеню вчиненого ним правопорушення, а також направлене як на виховання самого правопорушника з метою запобігання вчинення ним інших правопорушень під час здійснення мобілізації, так і на запобігання вчиненню аналогічних правопорушень іншими особами. Безпідставне уникнення відповідальності призводить до руйнування правового порядку, засад функціонування демократичного суспільства та правової держави, що є неприпустимим у період, коли існує реальна загроза знищення суверенітету та незалежності України, як держави.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

11 березня 2025 року водієм 3 відділу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_3 складено протокол № 307 про адміністративне правопорушення, згідно з яким 11 березня 2025 року о 18 год. 00 хв. було виписано направлення на проходження громадянином ОСОБА_1 військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Однак, у порушення вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадянин ОСОБА_1 відмовився від отримання вказаного вище направлення та проходження військово-лікарської комісії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Громадянинові ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. Також, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 15 хв. 17 березня 2025 року, кабінет № 404, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 (а.с. 9).

У графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис позивача.

Також, у графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» міститься запис: «З протоколом не згоден, пояснення надам у суді».

Крім того, до протоколу додано направлення ОСОБА_1 від 11 березня 2025 року № 356 для встановлення придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період, а також акт відмови від проходження військово-лікарської комісії від 11 березня 2025 року.

17 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 було винесено постанову № 307 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 17000 грн. (а.с. 10).

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 11 березня 2025 року о 18 год. 00 хв. в умовах особливого періоду уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянину ОСОБА_1 було виписано направлення № 356 для проходження військо-лікарської комісії (далі - ВЛК) з метою визначення ступеня придатності для проходження військової служби під час мобілізації. Однак, від отримання вказаного направлення та від проходження військово-лікарської комісії громадянин ОСОБА_1 відмовився, чим порушив абзац 3 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким встановлено, що громадяни зобов?язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров?я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. У поясненнях до протоколу громадянин ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден та пояснення надасть у суді. Однак, на розгляд справи ОСОБА_1 не прибув та інших пояснень по суті справи не надавав. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 категорично відмовився від отримання направлення на проходження ВЛК, а значить своїми діями в умовах особливого періоду ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Оскаржувана постанова не містить підпису позивача.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.

Так, відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Також, згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма є бланкетною, тобто при її застосуванні необхідно застосовувати законодавчі акти, які визначають, зокрема, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено і він діє і на даний час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Також, частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок), визначає механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

При цьому, законодавством не передбачено законних підстав для військовозобов`язаних щодо відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до пункту 74 Порядку (в редакції від 01.01.2025) резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Згідно із пунктом 78 Порядку контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Позивачем не спростовано належними доказами того, що він відмовився отримувати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, не проходив медичний огляд для визначення придатності до військової служби, в тому числі і станом на час розгляду справи судом позивач доказів проходження ВЛК не надав.

Безпідставна відмова від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.

Дії особи щодо відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та кваліфіковані відповідачем правильно.

Суд також враховує, що позивач не проходив медичний огляд і не пройшов його на час розгляду справи, а відтак в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки останній, будучи військовозобов`язаним у воєнний час відмовився від проходження медичного огляду за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, дії відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що протокол було складено не уповноваженою на те особою не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем до відзиву додано докази, які спростовують вказані твердження.

Допущена особою, яка складала протокол, помилка в написанні назви її посади не впливає на суть вчиненого правопорушення та не може бути підставою для скасування постанови.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, зокрема порушення позивачем вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та як наслідок вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя