Справа № 320/50009/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року справа №320/50009/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «МІНКАР» до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «МІНКАР» (далі позивач, ЗНВКІФ «МІНКАР») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просить суд з вимогами визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 15.08.2024 №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 34 685 571,96 грн, з яких 27 748 457,57 грн збільшення податкового зобов`язання, 6 937 114,39 грн нараховані штрафні (фінансові) санкції; від 15.08.2024 №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 2 370 204,45 грн, з яких 1 896 163,56 грн збільшення податкового зобов`язання, 474 040,87 грн нараховані штрафні (фінансові) санкції; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу: від 16.10.2024 №0-2615 на суму податкового боргу станом на 15.10.2024 в розмірі 37 055 776,41 грн, у тому числі: податкове зобов`язання 29 644 621,13 грн, штрафні (фінансові) санкції 7 411 155,28 грн; визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 16.10.2024 №0-2615.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 суддею відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 14 січня 2025 року о 15:00 год.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головне управління ДПС у м.Києві провело документальну позапланову перевірку ЗНВКІФ «МІНКАР» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 29.12.2017 р. по 31.03.2024 р., валютного - за період з 29.12.2017 р. по 31.03.2024 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 29.12.2017 р. по 31.03.2024 р. та іншого законодавства за відповідний період. За результатами даної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у м.Києві складено акт Акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 20.06.2024 р. № 69533/Ж5/26-15-07-08-02/41842565. На підставі акта перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 15 серпня 2024 року № 5, від 15 серпня 2024 року № 5. Позивач вважає, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є незаконними, необґрунтованими, суперечать чинному законодавству України, а тому підлягають скасуванню.

АТ «ЗНВКІФ «МІНКАР» вказує, що позивачем укладено попередні договори в 2019 - 2020 роках з обов?язком укласти основні договори та відчужити квартири у майбутньому (в даному випадку у 2023 - 2024 роках). Ринкова вартість квартир була зафіксована на момент укладення саме попередніх договорів. Отже, позивач уклав у 2023 - 2024 роках основні договори купівлі-продажу квартир за цінами, які були визначені та зафіксовані сторонами у 2019-2020 роках за звичайними цінами станом на 2019-2020 роки. Тобто, вартість відчуження об?єктів нерухомості (квартир) встановлювалась в проміжок часу 2019-2020 років на етапі їх будівництва, коли об?єкти нерухомості ще не існували (не були створені). Ціна продажу зафіксована в попередніх договорах купівлі-продажу. В укладених договорах будь-яких знижок фізичним особам-покупцям не надавалось, а договірна ціна визначалась за домовленістю сторін, що відповідає вимогам статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ціна об?єктів нерухомості (квартир), що зазначена в нотаріально посвідчених попередніх договорах, була узгоджена сторонами та визнана ними як ринкова на момент укладення договору. При цьому в кожному нотаріально посвідченому основному договорі купівлі-продажу зазначена балансова вартість об?єкта нерухомості (квартири), що відчужується, згідно даних бухгалтерського обліку, оскільки продавцем виступає юридична особа, і така ціна є нижчою за ціну продажу за основними договорами купівлі-продажу квартир. Для підтвердження вартості об?єктів нерухомого майна продавцем, яким є юридична особа, нотаріусу надавались відповідні довідки про балансову вартість.

Позивач вказує, що положення Податкового кодексу України не містили та не зобов?язували здійснювати оцінку нерухомого майна для цілей оподаткування та реєструвати його Єдиній базі звітів про оцінку у разі відчуження такого юридичною особою на користь фізичної особи.

Зазначене підтверджує і Фонд державного майна України (ФДМУ). На сайті ФДМУ https://www.spfu.gov.ua/userfiles/files/pytannia_vidpovidi_o(2).pdf надані відповіді на деякі питання щодо оцінки майна. Зокрема у відповіді ФДМУ вказано, що вимога щодо обов?язкової реєстрації звіту про оцінку майна у разі відчуження його юридичною особою в чинному законодавстві відсутня. Також відповідаючи на питання: Чи необхідно визначати оціночну вартість за допомогою Модуля визначення оціночної вартості або замовляти звіт про оцінку з подальшою його реєстрацією у Єдиній базі звітів у випадку оформлення спадщини, надано відповідь: Визначення оціночної вартості за допомогою Модуля необхідне для цілей обчислення доходу платника податку - фізичної особи від продажу (обміну) нерухомого майна, а також доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок майна (крім випадків успадкування та/або отримання у дарунок майна, вартість якого обчислюється за нульовою ставкою), доходу, отриманого за іншими правочинами, за якими здійснюється перехід права власності на нерухомість, дохід за якими підлягає оподаткуванню.

В даному випадку, фізичні особи не отримували дохід, а фактично несли витрати на придбання нерухомого майна. Юридична особа при цьому підтверджує вартість нерухомого майна довідкою про його балансову вартість. Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно з ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Відповідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов?язаний з виконанням обов?язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Отже з системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що якщо продаж рухомого та/або нерухомого майна здійснюється юридичною особою фізичній особі за звичайними цінами без надання індивідуальної знижки, то об?єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб у фізичної особи не виникає, оскільки фізична особа фактично несе витрати на придбання майна. Таким чином, оскільки квартири фізичними особами було придбано за звичайними цінами, не безоплатно та без надання індивідуальної знижки, у останніх не виник обов?язок сплати податку з доходів фізичних осіб з додаткового блага, а тому в Акті безпідставно зроблено висновок про заниження податковим агентом податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.

12.12.2024 відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 12.12.2024 зазначає, що перевіркою ЗНВКІФ «МІНКАР» встановлено порушення пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164. пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168. п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу XX. пп. 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу XX, пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164. пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168. п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ зі змінами та доповненнями, внаслідок чого Актом перевірки позивачу донараховано грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що позивачем ні під час проведення перевірки, ні до заперечень на акт перевірки не було надано звітів про оцінку вартості майна, що відчужувалося, складену суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог нормативно-правових актів, які регулюють дані суспільні відносини, договорів на проведення відповідної оцінки майна, а також будь-яких інших документів, що мають створюватися при проведенні оцінки нерухомого майна відповідним суб`єктом господарювання.

Відповідач зазначає, що на сторінці 7 позовної заяви позивач посилається на довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Дельта Плюс», якими встановлено балансову вартість квартир. Однак на думку відповідача вони не можуть використовуватися як «замінник» звітів про оцінку вартості нерухомого майна, що вимагається під час здійснення продажу або вчинення інших правочинів, оскільки ТОВ «Компанія з управління активами «Дельта Плюс» не є суб`єктом оціночної діяльності. Таким чином, у зв`язку з відсутністю звітів про оцінку вартості нерухомого майна, складені суб`єктом оціночної діяльності, що внесений у відповідний реєстр та отримав відповідну ліцензію, контролюючий орган в силу імперативних приписів пункту 172.3 статті 172 ПК України вираховував середньоринкову вартість відчужуваних квартир модулем електронного визначення оціночної вартості Єдиної бази даних звітів про оцінку (далі - Модуль). Порівнявши дані з Модуля та договори купівлі-продажу, що були надані позивачем до перевірки, контролюючим органом встановлено різницю між оціночною вартістю майно та сумою, за яку фактично продано нерухоме майно на загальну суму 126 410 904,14 грн.

Водночас різницю між ринковою вартістю та фактичною вартістю продажу нерухомого майна за переконанням відповідача правомірно кваліфікувати як додаткове благо. Таким чином, як стверджує відповідач, АТ «ЗНВКІФ «Мінкар» виконувало функції податкового агента у договорах купівлі-продажу квартир та мало сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір у відповідних операціях з продажу нерухомого майна. Для цілей оподаткування у разі відчуження нерухомого майна важливою є ринкова ціна на момент укладення основного договору. Оскільки фактичний перехід права власності на квартири відбувся в період з 2023 по 2024 роки, то відповідно має застосовуватися ринкова ціна, що актуальна на момент переходу права власності. Оскільки перехід права власності на квартиру (нерухоме майно) здійснювався не на підставі попередніх договорів, які були укладені в період з 2020 по 2021 роки, а на підставі основних договорів, що були укладені з 2023 по 2024 роки, то контролюючим правомірно застосовано ринкові ціни станом на 2023 та 2024 роки.

Протокольною ухвалою суду від 14.01.2025 підготовче судове засідання відкладено на 20.02.2025 о 09:30 год. у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення судового засідання.

16.01.2025 відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, яким просив долучити до матеріалів справи надані докази, на які посилається у відзиві на позовну заяву, зокрема довідки про оціночну вартість об`єктів нерухомості.

У підготовчому судовому засіданні 20.02.2025 представник відповідача подав клопотання про повернення позовної заяви, обґрунтоване тим, що за вимогами статті 14 Закону України «Про інститути спільного інвестування» на думку відповідача представництво інтересів АТ «ЗНВКІФ «Мінкар» має здійснювати ТОВ «Компанія з управління активами «Дельта Плюс».

Протокольною ухвалою суду від 20.02.2025 підготовче судове засідання відкладено на 11.03.2025 о 14:30 год.

27.02.2025 відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, яким просив долучити до матеріалів справи докази на підтвердження поданого раніше клопотання про повернення позовної заяви.

11.03.2025 позивачем подано до суду пояснення, яким позивач наводячи відповідне обґрунтування просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про повернення позовної заяви.

11.03.2025 позивачем подано до суду клопотання про проведення судової оціночно-будівельної експертизи, яке позивач просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, поставивши питання; Якою є ринкова вартість об`єктів нерухомого майна станом на дату укладення договорів з фізичними особами (перелік наведено) та Чи відповідає оцінка нерухомого майна, виконана Модулем електронного визначення оціночної вартості Єдиної бази звітів про оцінку, ринковій вартості об`єктів нерухомого майна відповідно до вищенаведеного переліку, з якими укладено договори купівлі-продажу?

Також позивачем до вказаного клопотання додано висновок судового експерта Шкребтія В.Г. за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 10.03.2025 року №9/25.

Протокольною ухвалою суду від 11.03.2025 підготовче судове засідання відкладено на 01.04.2025 о 10:30 год.

25.03.2025 відповідачем подано до суду додаткові пояснення до раніше клопотання про повернення позовної заяви.

27.03.2025 позивачем подано до суду додаткові пояснення до раніше поданих письмових заперечень проти клопотання відповідача про повернення позовної заяви.

27.03.2025 позивачем подано до суду висновки експертних досліджень Центру судових експертиз «Норма» з питань правомірності нарахування податкових зобов`язань, зокрема довідка спеціаліста №332 за результатами проведення економічного дослідження по матеріалам справи, що розглядається в Київському окружному адміністративному суді по справі №320/50009/24 від 11.03.2025, складену спеціалістом з питань дослідження документів бухгалтерського та податкового обліку Блажинською Т.О. та висновок судового експерта Перепелюк С.М. за результатами проведення судово-економічної експертизи від 21.03.2025 №11/25.

Протокольною ухвалою суду від 10.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про повернення позовної заяви та відкладено підготовче судове засідання на 18.04.2025 о 11:30 год.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 18.04.2025 суд залишив без розгляду клопотання представника позивача про проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 18.04.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та перейшов до розгляду справи по суті після закінчення підготовчого судового засідання..

У судовому засіданні 18.04.2025 суд заслухав пояснення представника позивача в обґрунтування позовних вимог та заперечення представника відповідача проти позову, та дослідивши письмові докази перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «МІНКАР» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.30 Трасти, фонди та подібні фінансові суб`єкти.

«ЗНВКІФ «МІНКАР» здійснює господарську діяльність, ціль якої отримання прибутку шляхом здійснення діяльності зі спільного інвестування. Протягом періоду, який перевірявся відповідачем, позивачем здійснювались операції з набуття та/або відчуження прав власності та/або майнових прав на об`єкти нерухомого майна (квартири).

З метою інвестування в будівництво об`єкта нерухомості за адресою: проспект Повітрофлотський 56, у Солом`янському районі міста Києва AT «ЗНВКІФ «МІНКАР» (інвестор) уклав інвестиційний договір від 12.11.2018 р. № 02-12/11-18/ІД з замовником будівництва ТОВ «Київметбудінвест». Інвестор (позивач) зобов`язався здійснити інвестування відповідно до розділу 2 цього Договору та прийняти за актом прийому-передачі свою частку у об`єкті у власність на умовах п. 1.3 цього договору.

В додатку від 12.11.2018 р. № 1 до інвестиційного договору сторони визначили, що частку інвестора в об`єкті нерухомості за адресою: проспект Повітрофлотський 56, у Солом`янському районі міста Києва, складають 115 квартир.

У зв`язку з введенням вказаного об?єкта в експлуатацію замовник ТОВ «Київметбудінвест» за актом прийому-передачі приміщень від 02.08.2023 р. передав інвестору AT «ЗНВКІФ «МІНКАР», а інвестор в свою чергу, прийняв 115 квартир згідно з наказом Департаменту містобудування та архітектури від 19.10.2022 р. № 723.

З метою залучення коштів для інвестування в будівництво об?єкта AT «ЗНВКІФ «МІНКАР» протягом 2019-2020 років були укладені 115 попередніх договорів купівлі-продажу квартир, зокрема серед них 70 попередніх договорів купівлі-продажу квартир, щодо яких відповідачем за наслідками податкової перевірки були донараховані податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Головне управління ДПС у м. Києві провело позапланову виїзну документальну перевірку АТ ЗНВКІФ «МІНКАР» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 29.12.2017 р. по 31.03.2024 р., валютного - за період з 29.12.2017 р. по 31.03.2024 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 29.12.2017 р. по 31.03.2024 р. та іншого законодавства за відповідний період, за результатами перевірки складений акт від 20.06.2024 р. № 69533/Ж5/26-15-07-08-02/41842565.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164. пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168. п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб, в періоді що перевірявся, на загальну суму 27 748 457,57 грн. в зв`язку з неутриманням податку на доходи фізичних осіб із суми доходу (додаткового блага - суми знижки), утвореного при продажу АТ «ЗНВКІФ «МІНКАР» житлових приміщень фізичним особам нижче ринкової вартості такого об`єкта;

- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу XX. пп. 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу XX, пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164. пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168. п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження суми військового збору, в періоді що перевірявся, на загальну суму 1 896 163,56 грн., в зв`язку з неутримання та неперерахуванням військового збору із суми знижки фізичним особам.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідач прийняв:

- податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у м. Києві від 15 серпня 2024 року №5, згідно з яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб - 27 748 457,57 грн. та нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій - 6 937 114,39 грн. Загальна сума визначеного грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб становить - 34 685 571,96 грн.;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 15 серпня 2024 року №5, згідно з яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору - 1 896 163,56 грн. та нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій - 474 040,87 грн. Загальна сума визначеного грошового зобов`язання з військового збору становить - 2 370 204,45 грн.

Податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у м. Києві від 15 серпня 2024 року №5 та від 15 серпня 2024 року № 5 були отримані позивачем 26.08.2024, про що свідчить витяг з сервісу відстеження пересилання поштових відправлень сайту АТ Укрпошта.

Податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у м. Києві від 15 серпня 2024 року №5 та від 15 серпня 2024 року № 5 не були оскаржені в порядку адміністративного оскарження до ДПС України.

16.10.2024 відповідачем складено податкову вимогу №0-2615, якою повідомлено керівника АТ ЗНВКІФ «МІНКАР» про те, що станом на 15 жовтня 2024 року сума його податкового боргу становить 37 055 776,41 грн.

Згідно детального розрахунку податкового боргу до податкової вимоги сума податкового боргу позивача складається з податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 27 748 457,57 грн та штрафних (фінансових санкцій) на суму 6 937 114,39 грн, усього 34 685 571,96 грн та з військового збору на суму 1 896 163,56 грн та штрафних (фінансових санкцій) на суму 474 040,89 грн, усього 2 370 204,45 грн.

16.10.2024 відповідачем винесено рішення про опис майна у податкову заставу від 16.10.2024 №0-2615.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу позивач 25.10.2024 року звернувся до суду із даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Щодо податкових повідомлень - рішень від 15 серпня 2024 року № 5, від 15 серпня 2024 року № 5, суд зазначає таке.

Розділом IV Податкового кодексу України регламентовано порядок оподаткування податком з доходів фізичних осіб, визначено хто є платниками такого податку, що є об`єктами оподаткування.

Згідно з п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктами оподаткування резидента, згідно з ст. 163 Податкового кодексу України, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Не є додатковим благом сума знижки звичайної ціни (вартості) при продажу (відчуженні) на користь платника податків житлової нерухомості, набутої у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно за договорами іпотеки, що забезпечує кредит, наданий в іноземній валюті.

Перевіркою правильності визначення бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб та військовим збором відповідачем встановлено окремі випадки їх заниження внаслідок продажу АТ ЗНВКІФ «МІНКАР» об`єктів нерухомого майна фізичним особам за ціною, нижчою від визначеної модулем електронного визначення оціночної вартості Єдиної бази даних звітів про оцінку, а саме згідно з договорами купівлі-продажу квартир в будинку АДРЕСА_1 в кількості 70 шт. відповідно до переліку, наведеного в акті перевірки, які АТ ЗНВКІФ «МІНКАР» продало фізичним особам. На дохід, що виник як різниця між балансовою вартістю і сумою продажу, за твердження контролюючого органу не нараховано податок з доходів фізичних осіб (додаткове благо - знижка) та військовий збір.

Суд встановив, що АТ ЗНВКІФ «МІНКАР» (продавець) з фізичними особами протягом 2019-2020 років укладені попередні договори купівлі-продажу квартир.

За умовами попередніх договорів купівлі-продажу їх сторони зобов`язались в період від двох місяців до дев`яноста днів з дати введення будинку в експлуатацію укласти договори купівлі-продажу відповідних об`єктів нерухомості, визначили ціну цих об`єктів, порядок та строки розрахунків. Пунктом 3.1 типового попереднього договору передбачено внесення забезпечувального платежу в розмірі 100 (сто) відсотків від вартості квартири відповідно до погодженого графіку платежів.

При цьому ціна об`єктів нерухомості (квартир) на дату укладення попередніх договорів відповідала звичайним цінам на той час, тобто на період 2019 - 2020 р.р.

Основні договори купівлі-продажу укладено у 2023-2024 роках., вартість квартир, які були предметом продажу за основними договорами купівлі-продажу була зазначена станом на момент укладення попередніх договорів за звичайними цінами, що існували на час підписання попередніх договорів, коли об`єкт будівництва ще не був завершений і балансової вартості квартир не існувало.

Таким чином, AT «ЗНВКІФ «МІНКАР» укладено попередні договори купівлі-продажу квартир в 2019 - 2020 роках з обов`язком укласти основні договори та відчужити квартири у майбутньому (в даному випадку у 2023 - 2024 роках). Ринкова вартість квартир була зафіксована на момент укладення саме попередніх договорів і здійснення повної оплати за квартири.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_1 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 10 березня 2025 року №9/25, наданому позивачем, середня ринкова ціна пропозиції продажу 1 кв.м. площі в квартирах аналогічних об?єктів, визначена на момент укладення попереднього договору в рамках порівняльного методичного підходу, відповідала ринковим цінам на подібні об?єкти.

Для визначення оціночної вартості квартир на момент укладення основних договорів відповідачем використано довідки, сформовані електронним модулем визначення оціночної вартості на підставі положень п. 3 ст.172 ПК України та наказу Фонду державного майна №24 від 12.01.2021.

Положення п. 3 ст.172 ПК України, які були введені в дію згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг» №2918-IX від 07.02.2023, який набрав чинності з 31 грудня 2023 року, встановлюють, що під час посвідчення правочинів з продажу (обміну) чи іншого відчуження об`єктів нерухомості, неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості нотаріус перевіряє зміст електронної довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості на достовірність даних про об`єкт нерухомості, унікальний реєстраційний номер та дату формування цієї довідки або реєстрації звіту про оцінку в Єдиній базі та наявність присвоєного йому унікального реєстраційного номера, а також звіряє інформацію про суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача) та ринкову вартість об`єкта нерухомості, неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості, які містяться у звіті про оцінку, з даними Єдиної бази.

Однак, застосування відповідачем вказаних положень до спірних відносин є необґрунтованим, оскільки попередні договори купівлі-продажу квартири були укладені між позивачем та фізичними особами до набрання чинності цими положеннями.

Положення п.172.4 ПКУ в редакції на момент укладення попередніх договорів та проведення фізичними особами повної оплати за квартири передбачали, що під час проведення операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна (зареєстрованої відповідно до пункту 172.3 цієї статті) та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку..

Пунктом 1.11 наказу Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» було встановлено, що під час проведення операцій з продажу (обміну) фізичними особами об`єктів нерухомості у значеннях, наведених у Податковому кодексі України, а також в інших випадках, визначених законодавством України, нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна, яка визначена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання приватної форми власності, виключним видом діяльності якого є оцінка для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (у тому числі правочинів, що підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації), який отримав сертифікат суб`єкта оціночної діяльності за напрямом оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, та інформація про якого включена до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності за напрямом оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства.

Отже, вимоги законодавства щодо обов?язкового визначення оціночної вартості нерухомого майна при посвідченні договорів купівлі-продажу поширювались тільки на угоди, що укладались між фізичними особами. Відповідно, зазначення сторонами в основних договорах купівлі-продажу вартості квартир за звичайними цінами, що існували на момент укладення попередніх договорів, було правомірним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст.635 ЦК України основний договір повинен укладатись в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором, отже договірна ціна за квадратний метр площі квартири, погоджена сторонами, не могла бути збільшена в односторонньому порядку позивачем.

Враховуючи викладене, судом не встановлено порушень при укладенні позивачем основних договорів купівлі-продажу квартир за звичайними цінами, що існували у 2019 - 2020 роках.

Відповідно до пункту 164.5 статті 164 Кодексу, під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1. пункту 168.1. статті 168 Кодексу).

За приписами пунктів 172.2., 172.3., 172.7. статті 172 Кодексу, дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості (крім операцій з відчуження житлової нерухомості банками в порядку звернення стягнення за договорами іпотеки, що забезпечують кредит, наданий в іноземній валюті), зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу (5 %).

Дохід від продажу об`єкта нерухомості визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об`єкта, розрахованої модулем електронного визначення оціночної вартості Єдиної бази даних звітів про оцінку, або не нижче ринкової вартості такого об`єкта, визначеної суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем) відповідно до законодавства та зазначеної у звіті про оцінку, зареєстрованому в Єдиній базі даних звітів про оцінку.

Одночасно з дією пункту 172.4 цієї статті, якщо стороною договору купівлі-продажу, міни об`єкта нерухомого майна є юридична особа чи самозайнята особа, така особа є податковим агентом платника податку щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходів, отриманих платником податку від такого продажу (обміну).

Крім того, доходи, визначені статтею 163 Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором (підпункт 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Ставка військового збору становить 1,5 відсотка об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (підпункт 1.5. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу ).

Таким чином, обов`язок утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору, виникає у податкового агента, зокрема, у разі надання фізичній особі додаткових благ у вигляді, окрім іншого, безповоротної фінансової допомоги та/або вартості майна, безоплатно отриманого платником податку.

Суд звертає увагу, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки контролюючого органу про отримання фізичними особами нерухомого майна за нижчою ціною від визначеної в договорах купівлі-продажу, що можна вважати додатковим благом, наданим фізичним особам позивачем.

Крім того, судом не встановлено фактів надання позивачем індивідуальних знижок фізичним особам - покупцям квартир.

Відповідно до пп. «е» пп. 164.2.17 ПКУ до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку на доходи фізичних осіб включається дохід, отриманий як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості)товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у пп. 165.1.53 ПКУ.

Отже, у разі отримання товару зі знижкою звичайної ціни (вартості) сума знижки включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку виключно у випадку, якщо ця знижка має індивідуальний (персональний) характер.

Однак, якщо знижка поширюється на будь-якого платника податку та не є індивідуальною, то сума такої знижки не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку.

Як свідчать матеріали справи, вартість квартир визначалась позивачем за фактичними ринковими цінами на момент укладення попередніх договорів купівлі-продажу квартир, відповідність встановлених цін на квартири ринковим цінам підтверджується наявними в справі висновками експертів.

При цьому позивачем були встановлені однакові умови придбання квартир для всіх покупців, отже індивідуальних знижок позивач фізичним особам не надавав.

Враховуючи викладене, висновки акту перевірки документально не підтверджуються. Вказаний висновок викладено у висновку судового експерта Світлани Перепелюк №11/25 за результатами проведення судово-економічної експертизи, наданому позивачем.

У довідці №332 спеціаліста ОСОБА_2 за результатами проведення економічного дослідження по матеріалам справи №320/50009/24, наданої позивачем, вказано, що під час реалізації товару (житлової площі) AT "ЗНВКІФ "МІНКАР" знижки на вартість квартир не надавалось, оскільки було навпаки застосовано торгівельну націнку; застосування AT "ЗНВКІФ "МІНКАР" до покупців «знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку» документально не підтверджується.

Висновки суду підтверджуються правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в Постанові від 06.03.2025 року в справі № 460/6797/24, де зазначено таке:

У справі №320/3024/22 Верховний Суд зробив висновок, що індивідуальна знижка на товар є додатковим благом, який має включатися до оподатковуваного доходу та належним чином оподатковуватися (мають утримуватися та сплачуватися податки та збори). Зважаючи на обов`язок юридичної особи нараховувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб при виплаті (наданні) будь-якого виду доходів, який надається фізичній особі, такий обов`язок розповсюджується на юридичну особу і у випадку надання індивідуальної знижки фізичній особі при продажу товарів. Тобто, у випадку надання юридичною особою додаткового блага у вигляді індивідуальної знижки на товари фізичній особі, юридична особа набуває статусу податкового агента (продавця) по відношенню до фізичної особи (покупця). Відповідно, у юридичної особи виникає обов`язок протягом трьох днів з дня вчинення операції з індивідуальною знижкою нарахувати та сплатити від імені фізичної особи, якій надано індивідуальну знижку, податок на доходи фізичних осіб.

Натомість у цій справі № 460/6797/24, роблячи висновок про невідповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України податкових повідомлень-рішень, на підставі яких нарахований податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, суди вказали, що:

- текстуальне тлумачення пункту «е» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України свідчить на користь того, що базою оподаткування ПДФО, а відтак і військовим збором, є: 1) вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначена за правилами звичайної ціни; 2) сума знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначена для такого платника податку. При цьому, у другому випадку, для того, щоб трактувати додаткове благо оподатковуваним доходом необхідна така сукупність умов: а) дохід отримано у вигляді знижки на товар (роботу, послугу); б) знижка застосована до звичайної ціни (вартості) товару (роботи, послуги); в) знижка є індивідуальною, тобто призначена лише для даного платника податку;

- з урахуванням вимог підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України, звичайною ціною при реалізації платником податків власних основних фондів - транспортних засобів, вважається ціна таких транспортних засобів, визначена сторонами договору. Також вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін, якщо зворотного не доведено;

- податковим органом не доведено, що ціна транспортних засобів реалізованих платником податку, не відповідала рівню ринкових цін, адже ціна визначена договорами купівлі-продажу, де стороною яких було ТОВ «СВ Трансгаз», відповідно ціна транспортних засобів вважається звичайною ціною, а прирівнювання показника звичайної ціни до показника залишкової вартості основного засобу, в розрізі застосування такого показника як об`єкта оподаткування за пункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є помилковим.

З матеріалів, наявних в справі, вбачається, що відповідачем не доведено факту надання позивачем фізичним особам індивідуальних знижок при придбанні квартири на умовах попередніх та основних договорів купівлі-продажу квартир.

Виходячи зі встановлених, документально підтверджених у справі обставин у взаємозв`язку з наведеними нормами податкового законодавства, суд дійшов висновку, що між позивачем та фізичними особами існували договірні відносини купівлі-продажу нерухомого майна (квартир), зобов`язання за якими виконані сторонами у повному обсязі, тож помилковими є висновки податкового органу щодо не нарахування та несплати позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які покладені відповідачем в основу прийняття спірних рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 15 серпня 2024 року № 5, від 15 серпня 2024 року № 5 та наявність правових підстав для їх скасування.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 16.10.2024 №0-2615 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.10.2024 №0-2615 суд зазначає таке.

16.10.2024 відповідачем складено податкову вимогу №0-2615, якою повідомлено керівника АТ ЗНВКІФ «МІНКАР» про те, що станом на 15 жовтня 2024 року сума його податкового боргу становить 37 055 776,41 грн.

Згідно детального розрахунку податкового боргу до податкової вимоги сума податкового боргу позивача складається з податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 27 748 457,57 грн та штрафних (фінансових санкцій) на суму 6 937 114,39 грн, усього 34 685 571,96 грн та з військового збору на суму 1 896 163,56 грн та штрафних (фінансових санкцій) на суму 474 040,89 грн, усього 2 370 204,45 грн.

16.10.2024 відповідачем винесено рішення про опис майна у податкову заставу від 16.10.2024 №0-2615.

Відповідно до статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Податковий борг згідно з п.п. 14.1.175 ПКУ - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений у ПКУ строк, і непогашеної пені, нарахованої в порядку, встановленому в ПКУ.

Як встановлено судом, податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у м. Києві від 15 серпня 2024 року № 5 та від 15 серпня 2024 року № 5 були отримані позивачем 26.08.2024 та не були оскаржені в порядку адміністративного оскарження до ДПС України.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Враховуючи, що позивач не скористався правом оскарження спірних податкових повідомлень-рішень в порядку адміністративного оскарження та не сплатив у встановлений у ПКУ строк податкові зобов`язання, визначені контролюючим органом на підставі податкових повідомлень-рішень від 15 серпня 2024 року № 5 та від 15 серпня 2024 року № 5 грошові зобов`язання стали узгодженими, що стало підставою для контролюючого органу для прийняття податкової вимоги від 16.10.2024 №0-2615 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.10.2024 №0-2615.

Згідно із пунктом 23 частини 1 статті 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Враховуючи висновки суду про протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 15 серпня 2024 року № 5, від 15 серпня 2024 року № 5 як наслідок підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 16.10.2024 №0-2615 на суму податкового боргу станом на 15.10.2024 в розмірі 37 055 776,41 грн, у тому числі: податкове зобов`язання 29 644 621,13 грн, штрафні (фінансові) санкції 7 411 155,28 грн та про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 16.10.2024 №0-2615.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн, сплаченого за платіжною інструкцією від 24.10.2024 №948.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 15 серпня 2024 року № 5, від 15 серпня 2024 року № 5.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у місті Києві від 16.10.2024 №0-2615.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у місті Києві про опис майна у податкову заставу від 16.10.2024 №0-2615.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011) на користь Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «МІНКАР» (ідентифікаційний код юридичної особи 41842565) судовий збір у сумі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят грн 00 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.