Справа № 420/3372/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3372/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № 1-1502 від 24.04.2023 року про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за 2022 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 141538,80 грн.,

- № 0-1502-UA0099866 від 04.06.2024 року про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за 2023 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 48631,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 18.11.2014року у справі № 515/2640/14 за Позивачем було визнано право власності на 1/2 частину об`єктів майнового комплексу будівель та споруд № НОМЕР_1 (СТФ-2), розташованого по АДРЕСА_2 , а саме на адмінбудівлю під літ.А, площею 220,2 кв., вартістю 49479 грн.; адмінбудівлю під літ.Б, площею 540,3 кв.м., вартістю 198134 грн.; склад під літ.В, площею 47,4 кв.м., вартістю 12360 грн.; кормозапарник (кормоцех) під літ.Г, площею 421.0 кв.м., вартістю 74409 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.И, площею 990,8 кв.м., вартістю 116176 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.К, площею 989,8 кв.м., вартістю 104381 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.М, площею 993,4 кв.м., вартістю 104810 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.Н, площею 1009,9 кв.м. вартістю 106956 грн.; підвал під літ.Д, площею 27,6 кв.м., вартістю 6502 грн., частину огорожі з бетонних плит вартістю 17796 грн. 50 коп., а всього на загальну суму 791003 грн. 50 коп.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34608242 від 19.02.2015 року за позивачем було зареєстровано право власності на 1/2 частину об`єктів майнового комплексу будівель та споруд №13 (СТФ-2), розташованого по АДРЕСА_2 .

Окрім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно № 392810828 від 29.08.2024 року, позивач є власником 1/2 частини майнового комплексу будівель та споруд № 13, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50).

Вказані споруди згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж майнового комплексу СТФ-2 від 10.10.2014 року проведеного ПП «БП ВКФ «Кулекспобуд» (код ЕДРПОУ - 35653827) вказані об`єкти нерухомості, які належали позивачу, віднесені до коду 1271.9.

Згідно п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже на підставі п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України він звільнений від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо належних йому нежитлових приміщень, що свідчить про протиправність прийнятих ГУ ДПС оскаржуваних податкових повідомлень-рішення та просить задовольнити позовні вимоги.

07.02.2025 року була винесена ухвала про залишення адміністративного позову без руху та надання строку для усунення недоліків.

17.02.2025 року позивачем були усунені недоліки по справі.

Ухвалою суду від 20.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову зазначивши, що оскільки Позивач не здійснював діяльність як сільськогосподарський товаровиробник, відсутні підстави для застосування вимог підпункту «ж» пункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ при нарахуванні податку на зазначений вище об`єкт нежитлової нерухомості. Отже, відсутні підстави для здійснення перерахунку податку за зазначений податковий період.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 18.11.2014року у справі № 515/2640/14 за Позивачем було визнано право власності на 1/2 частину об`єктів майнового комплексу будівель та споруд №13 (СТФ-2), розташованого по АДРЕСА_2 , а саме на адмінбудівлю під літ.А, площею 220,2 кв., вартістю 49479 грн.; адмінбудівлю під літ.Б, площею 540,3 кв.м., вартістю 198134 грн.; склад під літ.В, площею 47,4 кв.м., вартістю 12360 грн.; кормозапарник (кормоцех) під літ.Г, площею 421.0 кв.м., вартістю 74409 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.И, площею 990,8 кв.м., вартістю 116176 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.К, площею 989,8 кв.м., вартістю 104381 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.М, площею 993,4 кв.м., вартістю 104810 грн.; нежитлову будівлю (свинарник) під літ.Н, площею 1009,9 кв.м. вартістю 106956 грн.; підвал під літ.Д, площею 27,6 кв.м., вартістю 6502 грн., частину огорожі з бетонних плит вартістю 17796 грн. 50 коп., а всього на загальну суму 791003 грн. 50 коп.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34608242 від 19.02.2015 року за позивачем було зареєстровано право власності на 1/2 частину об`єктів майнового комплексу будівель та споруд №13 (СТФ-2), розташованого по АДРЕСА_2 .

Окрім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно № 392810828 від 29.08.2024 року, позивач є власником 1/2 частини майнового комплексу будівель та споруд № 13, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 є власником майновий комплекс будівель та споруд №13 розташованого за адресою Одеська обл., Татарбунарський р., с/рада. Дмитрівська, Комплекс будівель та споруд №13, загальною площею (кв.м): 9697.4, який складається з:

- літера "Г" кормоцех;

- літера "Е" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "Ж" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "З" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "П" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "Р" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "С" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "Т" нежитлова будівля (свинарник);

- цифра 1 дворові споруди.

Вказані споруди згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж майнового комплексу СТФ-2 від 10.10.2014 року проведеного ПП «БП ВКФ «Кулекспобуд» (код ЕДРПОУ - 35653827) вказані об`єкти нерухомості, які належали позивачу, віднесені до коду 1271.9.

ГУ ДПС в Одеській області прийнято відносно Позивача ППР:

- № 1-1502 від 24.04.2023 року про визначення податкового зобов`язання за 2022 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 141538,80 грн.,

-№ 0-1502-UA0099866 від 04.06.2024 року про визначення податкового зобов`язання за 2023 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 48631,28 грн.

Наведені податкові повідомлення-рішення я отримав 26.08.2024 року власноручно.

Позивач, вважаючи прийняті ППР протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

За правилами статті 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

У відповідності до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом із тим, підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачає, що саме власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (фізичні та юридичні особи) є платниками цього податку.

Для обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган використовує: (1) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; або (2) відомості з оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документи на право власності; або (3) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та документів, наданих платником, у сукупності.

Отже, законодавець передбачив кілька джерел, з яких податковий орган може отримати відомості, необхідні для обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV).

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 2 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV:

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

За правилами частини 2 статті 12 Закону №1952-IV, відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Питання застосування норми частини 2 статті 12 Закону №1952-IV неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, у постановах від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, від 26.10.2022 у справі №538/2185/14-ц, від 20.02.2018 у справі №917/553/17, Верховний Суд дійшов висновку, що нормою частини 2 статті 12 Закону №1952-IV законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії, та які мають пріоритет над записами, що містяться у цьому Державному реєстрі.

Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, відомості Державного реєстру презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

Отже, за загальним правилом, якщо особа заперечує актуальність відомостей, внесених до Державного реєстру, такі можуть бу ти спростовані шляхом надання для дослідження документів, на підставі яких відповідне право було набуто чи припинено.

Аналогічний підхід впроваджено законодавцем і у нормі підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, яка передбачає можливість встановлення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки на підставі відомостей Державного реєстру, але й з урахуванням оригіналів документів платника податків, зокрема документів про право власності. Під документами про право власності слід розуміти як документи щодо набуття такого права, так і щодо його втрати платником податків.

Порядок взаємодії між платником податків та контролюючим органом, зокрема, унормований підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 267 ПК, відповідно до якого платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:

об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Отже, підпункт 266.7.3 пункту 266.7 статті 267 ПК прямо передбачає, що за наявності розбіжностей між даними податкового органу і даними платника податків, пріоритет мають дані, підтверджені таким платником на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності (його набуття чи втрати).

Враховуючи наведене, при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий орган має використовувати не тільки дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але й наявні відомості, що містяться в оригіналах відповідних документів платника податків, зокрема в документах на право власності (за умови їх подання). За наявності розбіжностей у таких даних оригінали документів, надані платником, зокрема документи на право власності, мають пріоритет над даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд також враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.02.2024 по справі №440/9997/22, а саме: «…При обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий орган повинен використовувати не тільки дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але й наявні відомості, що містяться в оригіналах відповідних документів платника податків, зокрема в документах на право власності (за умови їх подання). За наявності розбіжностей у таких даних оригінали документів, надані платником, зокрема документи на право власності, мають пріоритет над даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно...»

Як встановлено судом, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 є власником майновий комплекс будівель та споруд №13 розташованого за адресою Одеська обл., Татарбунарський р., с/рада. Дмитрівська, Комплекс будівель та споруд №13, загальною площею (кв.м): 9697.4, який складається з:

- літера "Г" кормоцех;

- літера "Е" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "Ж" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "З" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "П" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "Р" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "С" нежитлова будівля (свинарник);

- літера "Т" нежитлова будівля (свинарник);

- цифра 1 дворові споруди.

Вказані споруди згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж майнового комплексу СТФ-2 від 10.10.2014 року проведеного ПП «БП ВКФ «Кулекспобуд» (код ЕДРПОУ - 35653827) вказані об`єкти нерухомості, які належали позивачу, віднесені до коду 1271.9.

Належні позивачу на праві власності 1/2 частини об`єктів майнового комплексу будівель та споруд № 13 (СТФ-2) в оренду, лізинг, позичку нікому не передавались.

Рішенням Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 443-VIII від 8 липня 2021 року "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Татарбунарської міської ради на 2022 рік" та рішенням Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області№ 834-VIII від 20 травня 2022 року "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Татарбунарської міської ради на 2023 рік" встановлено, що будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства за кодом 1271.9 звільнені від оподаткування згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до підпункту «Ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у редакції, чинній на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Так, у відповідності до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, код 1271 включає, зокрема свинарники.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача, що відповідно до підпункту «Ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у редакції, чинній на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відтак, податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 1-1502 від 24.04.2023 року про визначення позивачу податкового зобов`язання за 2022 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 141538,80 грн. та № 0-1502-UA0099866 від 04.06.2024 року про визначення позивачу податкового зобов`язання за 2023 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 48631,28 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З приводу клопотання позивача про розгляд справи у загальному позовному суд зазначає, що відповідно до ч.1-3 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно із п.10 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, суд наділений повноваженнями, врахувати всі складники, наведені ч.3 ст.257 КАС України, та самостійно визнати справу такою, що має незначну складність.

При відкритті провадження, суд дійшов висновку, що справу за позовом можливо розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на те, що матеріали справи свідчать про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності, малозначним, не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області:

- № 1-1502 від 24.04.2023 року про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за 2022 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 141538,80 грн.,

- № 0-1502-UA0099866 від 04.06.2024 року про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за 2023 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 48631,28 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, , ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1902,20 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко