Справа № 420/33471/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33471/24

Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Дата і місце ухвалення 23.01.2025р., м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.,

Ступакової І.Г.

при секретарі Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб: ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб: ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ», у якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2895/5 від 09.10.2024 року, який видано на підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 09.09.2024 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 02.08.2024, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.08.2024 за №СК-4086-24.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2895/5 від 09.10.2024 року Про задоволення скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство юстиції України та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких посилались на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У поданій апеляційній скарзі Міністерство юстиції України посилалось на те, що процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту регламентовано Порядком. Апелянт вказав, що у поданій до Міністерства юстиції скарзі представник скаржника - адвокат Голубков Максим В`ячеславович, зазначав, що про порушення своїх прав оскаржуваною реєстраційною дією скаржник дізнався 05.06.2024 року. В свою чергу обставини та докази на їх підтвердження, які б спростовували такі доводи скаржника, Колегією встановлено не було. Додатково апелянт зазначив, що в самій скарзі було вказано, що вона подається 02.08.2024 року, тобто в строки визначені законодавством. Згідно пояснень третьої особи щодо позову було встановлено, що скарга була підписана та направлена через оператора поштового зв`язку ТОВ «Двадцять п`ять годин», що підтверджується поштовою накладною № 5910 від 02.08.2024 року.

Як зазначено в апеляційній скарзі, частиною 3 статті 34 Закону № 755-IV визначено, що строк для подання скарги не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу подано до установи зв`язку чи направлено іншими засобами зв`язку. Із вищевикладеного, на думку апелянта, вбачається, що скарга ОСОБА_1 була подана у строки визначені чинним законодавством і порушення цих строків не було.

Одночасно з цим апелянт зазначив, що встановлення дотримання строку звернення зі скаргою є виключними повноваженнями Міністерства юстиції України, оскільки відповідно до пункту 5 Порядку № 1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення, зокрема: чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги.

На думку апелянта, представник скаржника - Кузькевич Микита Дмитрович при направлені скарги до Міністерства юстиції України повністю виконав вимоги чинного законодавства у частини вимог щодо форми подачі скарги та не порушив двомісячний строк на подачу скарги, надавши відповідні докази. У зв`язку з чим у Колегії були відсутні підстави для відмови у задоволені скарги у відповідності до п. 5 Порядку.

Крім того апелянт посилався на те, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Як зазначив апелянт, певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Апелянт також вказував на порушення визначення юрисдикції розгляду спору судом, посилаючись на те, що пунктом 3 резолютивної частини наказу Міністерства юстиції України № 2895/5 від 09.10.2024 «Про задоволення скарги» тимчасово блоковано доступ державному реєстратору Юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_3 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань строком на 1 (один) місяць. З огляду на вищенаведене апелянт вважає, що ОСОБА_2 у цих правовідносинах не має права на звернення до суду з метою оскарження п. 3 вищевказаного Наказу в жодному виді провадження.

Крім того, на думку апелянта пункти 1.2 та 4.5 наказу Міністерства юстиції України №2895/5 від 09.10.2024 року стосуються виключно корпоративних прав третьої особи - ОСОБА_1 (стосовно якого фактично і мав місце спір, щодо певного корпоративного права), а зазначені вище пункти відповідного наказу не призводять до виникнення, зміни чи припинення правовідносин за участю державного реєстратора і тому у цій частині оскаржуваний наказ не може порушувати прав останнього.

Апелянт вважає, що звернення особи до суду з цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказував на наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказав, що висновок про публічно-правову природу спору, зроблений Верховним Судом у справах, предметом оскарження яких були виключно накази Мін`юсту, за результатом розгляду скарг на рішення (дії або бездіяльність) державного реєстратора /суб`єкта державної реєстрації) з підстав порушення відповідачем встановленої процедури розгляду скарг або невідповідністю змісту наказу встановленим законодавства, але без необхідності безпосереднього втручання суду у самі реєстраційні дії та підстави їх вчинення.

Апелянт вказував на те, що правові висновки Верховного Суду у справі №420/8202/23, на які посилався суд першої інстанції, не є релевантними до вказаних правовідносин, оскільки справа №420/8202/23 має неподібні з цією справою підстави, предмет та мету позову.

Апелянт посилався на те, що у справі №420/8202/23 позивач звернувся із позовом до МЮУ щодо визнання протиправним та скасування Наказу МЮУ «Про відмову у задоволені скарги», зобов`язання забезпечити новий розгляд скарги. Тобто в результаті розгляду даного позову для учасників не наставали наслідки у вигляді змін або набуття майнових чи немайнових прав. В свою чергу у справі, що розглядається ОСОБА_2 звернулась із позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу «Про задоволення скарги», а тому в результаті прийняття рішення про скасування Наказу МЮУ настають наслідки у вигляді поновлення реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який був скасований оскаржуваним Наказом. В результаті фактично вирішується спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо права власності на корпоративні права ТОВ «ЗОРЯ», зміни директора товариства, структуру власності та установчих документів. З огляду на зазначене апелянт вважає, що даний спір має приватноправовий характер, так як обумовлений загрозою порушення майнового права учасників справи, та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Голубкова М.В., що ним не пропущений строк звернення зі скаргою, оскільки доказом цього є накладна ТОВ «Двадцять п`ять годин», на якій значиться, що скарга надана кур`єрській службі 02.08. 2024 року.

Також апелянт вважав безпідставним висновок суду першої інстанції стосовно того, що надання накладної служби кур 'єрської доставки без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання відповідного документа у день, зазначений на відповідній накладній.

З огляду на все вищезазначене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 по справі №420/33471/24, а провадження у справі № 420/33471/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря» про визнання протиправним та скасування наказу - закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є громадянкою України та відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.10.2024 року вказана засновником ТОВ «ЗОРЯ» (дата державної реєстрації 11.04.2000 року). У вказаному витягу засновником також вказаний ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вказувала на те, що рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «ЗОРЯ» від 03.06.2024 року гр. ОСОБА_1 був виключення зі складу учасників Товариства. Також були прийняті рішення про зменшення статутного капіталу Товариства, про затвердження нової редакції Статуту Товариства, про звільнення ОСОБА_4 з посади директора Товариства з 03.06.2024 року, про призначення ОСОБА_5 на посаду директора Товариства з 04.06.2024 року, про виключення відомостей про ОСОБА_1 , як про кінцевого бенефіціарного власника Товариства.

04.06.2024 року директор ТОВ «ЗОРЯ» Буковська Ксенія Володимирівна звернулась до управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «ЗОРЯ» на підставі рішення Загальних зборів Товариства від 03.06.2024 року.

На підставі поданої заяви та доданих до неї документів державний Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусева Ю.В. здійснила державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «ЗОРЯ» (04.06.2024 18:17:20, 034000629), а саме: зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою, зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи, зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи, зміна структури власності, зміна установчих документів.

В подальшому, державний реєстратор здійснила скасування анулювання вищезазначених реєстраційних дій (05.06.2024 17:44:33, 035000629) та винесла повідомлення від 05.06.2024 про відмову у проведенні реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу щодо юридичної особи ТОВ «ЗОРЯ» ().

Внаслідок оскарження ОСОБА_2 зазначених вище дій державного реєстратора, Наказом Міністерства юстиції №2422/5 від 14.08.2024 було визнано вчиненою з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та анульовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.06.2024 №035000629 «Скасування анулювання реєстраційної дії», проведену державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусевою Юлією Вікторівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» (ідентифікаційний код юридичної особи 03767908).

09.08.2024 року до Міністерства юстиції України звернувся представник Кузькевича Микити Дмитровича із скаргою про визнання вчиненою з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та анулювання реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.06.2024 №034000629 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусевою Юлією Вікторівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» (ідентифікаційний код юридичної особи 03767908).

Наказом Міністерства юстиції України №2895/5 від 09.10.2024 скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано вчиненою з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та анульовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.06.2024 року №034000629 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусєвою Юлією Вікторівною щодо товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ».

Підставою прийняття вказаного наказу став висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 09.09.2024 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 02.08.2024, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.08.2024 за №СК-4086-24.

Вважаючи Наказ Міністерства юстиції України №2895/5 від 09.10.2024 року незаконним у зв`язку із порушенням встановленого законодавством процедурного порядку розгляду скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржила його до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданого ОСОБА_2 позову з огляду на недотримання Міністерством юстиції процедури розгляду поданої ОСОБА_1 скарги на дії державного реєстратора.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

У поданому позові позивач наголошувала на тому, що Наказ Міністерства юстиції України №2895/5 від 09.10.2024 року оскаржується нею, як рішення суб`єкта владних повноважень, лише з підстав порушення процедури розгляду поданої ОСОБА_1 скарги.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала на те, що Міністерством юстиції України у порушення вимог ч.3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» здійснено розгляд по суті скарги, яка подана з порушення визначеного законодавством двомісячного строку для її подання. Також позивачка вказувала на порушення відповідачем вимог п. 12 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, що виразилось у ненаданні їй для ознайомлення матеріалів скарги у сфері державної реєстрації.

Суд першої інстанції, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, дійшов висновку, що оскільки предметом розгляду у даній справі №420/33471/24 є виключно наказ Мін`юсту за результатом розгляду скарги на рішення (дії або бездіяльність) державного реєстратора (суб`єкта державної реєстрації) з підстав порушення відповідачем встановленої процедури розгляду відповідної скарги, але без необхідності безпосереднього втручання у самі реєстраційні дії та підстави їх вчинення, дана справа підлягає розгляду за правилами адміністративної юрисдикції, а правова оцінка правомірності оскаржуваного наказу повинна надаватись лише в частині того, чи прийнятий оскаржуваний наказ з дотриманням процедури його прийняття.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне:

У постанові 12 червня 2024 року у справі № 420/8202/23 Верховний Суд за наслідком аналізу судових рішень Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, які стосувались предметної підсудності спорів про оскарження наказів Міністерства юстиції України, виснував, що згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду сформульованих у справах, в яких предметом оскарження були реєстраційні дії, або позовні вимоги стосувалися зобов`язання відповідача їх здійснити, що зумовлено, головним чином, незгодою позивачів з відповідними змінами, ухваленими щодо юридичних осіб, і саме це стало підставою для проведення або скасування реєстраційних дій, саме такі спори мають вирішуватися у порядку господарського судочинства з огляду на первинність у правовідносинах корпоративних спорів та похідний характер спорів про правомірність наказів Мін`юсту, прийнятих відповідно до Порядку № 1128.

Водночас, як зазначив Верховний Суд, висновок про публічно-правову природу спору, зроблений у справах, в яких предметом оскарження були виключно накази Мін`юсту за результатом розгляду скарг на рішення (дії або бездіяльність) державного реєстратора (суб`єкта державної реєстрації) з підстав порушення відповідачем встановленої процедури розгляду відповідних скарг або невідповідністю змісту наказу встановленим вимогам законодавства, але без необхідності безпосереднього втручання суду у самі реєстраційні дії та підстави їх вчинення.

У постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 826/8774/16 Верховний Суд вказав, що оскільки предметом спору у справі є процедура розгляду скарг та прийняття відповідного рішення Міністерством юстиції України, тому помилковими є доводи касаційної скарги, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на зазначені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що спір, який виник між сторонами є публічно-правовим, оскільки стосується оскарження виключно процедури прийняття Міністерством юстиції України наказу та не стосується скасування чи відновлення реєстраційних дій, а тому дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В свою чергу доводи апеляційних скарг стосовно непідсудності даної справи адміністративному суду не заслуговують на увагу, з огляду на наступне:

Так у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на те, що в даному випадку між сторонами наявний спір про право, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з правомірністю переходу частки у статутному капіталі ТОВ «Зоря» до іншої особи, призначення керівника та зміни місця його знаходження, тобто даний спір має приватно-правовий характер, т.я. обумовлений загрозою порушення майнового права учасників справи. На переконання апелянта, звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних та майнових прав позивача, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому в обґрунтування своєї позиції апелянт посилався на висновки, викладені у постановах Великої палати Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №826/2778/16, від 18.09.2023 року у справі №826/14632/17, у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 14.08.2019 року у справі №826/15468/17, від 29.04.2020 року у справі №826/7009/17, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.01.2021 року у справі №910/838/20.

Схожі доводи містить і апеляційна скарга Міністерства юстиції України.

Колегія суддів вважає помилковими вказані твердження апелянтів та зазначає, що предмети спорів, які розглядались у наведених апелянтами справах Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом не є тотожними спору, який виник в даному випадку між сторонами, а тому висновки, викладені у вказаних постановах не є релевантними до спірних правовідносин.

Так у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 826/2778/16 предметом оскарження були записи державних реєстраторів у Реєстрі громадських об`єднань, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про внесення відомостей про особу як керівника Громадської організації та зобов`язання відновити відомості про особу як керівника Громадської організації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 826/14632/17 предметом оскарження були реєстраційні дії приватного нотаріуса щодо зміни складу засновників (учасників) ТОВ та зобов`язання скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, шляхом відновлення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Реєстр) по ТОВ.

У постанові від 29 квітня 2020 року у справі №826/7009/17 предметом оскарження було рішення державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації щодо зміни керівника та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України, вчиненого на підставі оскаржуваного рішення.

В свою чергу у постановах від 14 серпня 2019 року у справі №826/15468/17 та від 14 січня 2021 року у справі № 910/838/20 предметом оскарження були не лише накази Мін`юсту про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, оскільки позивачами звалялись вимоги про поновлення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, які скасовані такими наказами Мін`юсту

Крім того, як вже зазначено вище, аналіз правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду та постанов Верховного Суду, в тому числі і наведених апелянтом, був здійснений Верховним Судом у постанові 12 червня 2024 року у справі № 420/8202/23, висновки якого наведені колегією суддів вище.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає доводи апелянтів про порушення судом першої інстанції правил предметної підсудності даного спору безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується суті позовних вимог, слід зазначити наступне:

Так в ході розгляду даної справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 через свого представника адвоката Голубкова М.В. подав до Міністерства юстиції України скаргу на реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України від 04.06.2024 року № 034000629 «Державна реєстрація змін до відомосте про юридичну особу», проведену державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусєвою Юлією Вікторівною щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» (ідентифікаційний код юридичної особи 03767908).

Вказана скарга датована 02.08.2024 року. У змісті поданої скарги щодо строків оскарження скаржником вказано на те, що про факт вчинення реєстраційних дій ОСОБА_1 дізнався від адвоката згідно інформаційної довідки, сформованої 05.06.2024 року. З огляду на вказане, скаржник зазначав, що термін оскарження спливає 05.08.2024 року, а скарга подається 02.08.2024 року, тобто в строк, визначений законодавством.

Подана ОСОБА_1 скарга була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.08.2024 року за №СК-4086-24 та прийнята до провадження.

Зацікавлені особи були повідомлені про те, що 09.09.2024 року відбудеться засідання центральної Колегії МЮУ по розгляду скарги; розгляд скарги під час воєнного стану проводиться без участі скаржника, суб`єкта оскарження, інших зацікавлених осіб. Також роз`яснено право надавати письмові пояснення.

На звернення позивачки від 23.08.2024 року їй направлена копія скарги ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що 28.08.2024 року ОСОБА_2 подала до Міністерства юстиції України клопотання в якому вона, посилаючись на те, що скаржником пропущений строк звернення з вказаною скаргою, просила надати їй копії поштових документів або скріншоти з системи електронного документообігу, або знімків екрану електронного листа в електронній формі.

Не отримавши відповідь на своє звернення, позивачка 07.09.2024 року подала до Міністерства юстиції України клопотання, в якому просила відкласти засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з розгляду скарги № СК-4086-24 на іншу дату та направити на її адресу матеріали скарги, а саме, копії поштових документів, на яких було б зазначено дату направлення скарги ОСОБА_1 , а також надати час для подання додаткових документів на розгляд скарги.

Міністерство юстиції України 26.09.2024 року надало позивачці відповідь на її звернення від 28.08.2024 року, в якій крім іншого, повідомила, що 09.08.2024 року через скриньку «Для звернення громадян», що розміщується у приміщенні МЮУ за адресою: м. Київ, пров. Рильський,10, адвокатом Голубковим М.В. подано скаргу, яку 09.08.2024 року зареєстровано у СЕД за вх.№СК-4086-24, що підтверджується штампом на першій сторінки паперового документу (скарги). Також повідомлено, що скринька «Для звернення громадян» розміщується у приміщенні МЮУ, органу, установи юстиції у доступному для громадян місці. Кореспонденція зі скриньки вилучається щодня визначеними посадовими особами Департаменту комунікації, документообігу та контролю. На такій кореспонденції проставляється штамп з відміткою «Скринька» та зазначається дата вилучення.

Також встановлено, що позивачка подала до центральної Колегії МЮУ пояснення, датовані 05.09.2024 року, в яких просила відмовити у задоволенні скарги та виклала доводи з яких вважала скаргу необґрунтованою.

Листом від 30.09.2024 року № 134223/СК-4515-24/33.3 Міністерство юстиції України у відповідь на звернення від 07.09.2024 року повідомило ОСОБА_2 про те, що розгляд скарги ОСОБА_1 відбувся 09.09.2024 року і під час розгляду скарги Колегією не було прийнято рішення про відкладення її розгляду.

09.09.2024 року Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 від 02.08.2024 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.08.2024 року за № СК-4086-24, складено висновок, в якому було рекомендовано скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі вказаного висновку Міністерством юстиції України прийнятий наказ №2895/5 від 09.10.2024 «Про задоволення скарги», згідно з яким: задоволено скаргу ОСОБА_1 від 02.08.2024 року (п.1); визнано вчиненою з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та анульовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.06.2024 № 034000629 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусєвою Юлією Вікторівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» (ідентифікаційний код юридичної особи 03767908) (п.2); Тимчасово блоковано державному реєстратору Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусєвій Юлії Вікторівні доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань строком на 1 (один) місяць (п.3); виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству (п.4); виконання пункту 3 наказу покласти на державне підприємство «Національні інформаційні системи» (п.5).

Як вже зазначалось вище, позивачка вважаючи, що Міністерством юстиції України грубо порушено процедуру розгляду скарги та порядку прийняття оскаржуваного наказу, оскаржила його до суду.

Спірні правовідносини регламентовані Законом України від 15.05.2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон України № 755-IV), Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою. Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України № 755-IV, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.

Частиною 2 цієї статті визначено, що Міністерство юстиції України розглядає: 1) скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії; 2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; 3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації (крім скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії), які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Частиною 3 статті 34 Закону України № 755-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

Строк для подання скарги, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року такого строку.

Строк для подання скарги, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця такого строку. Якщо закінчення строку для подання скарги, обчислюваного місяцями, припадає на місяць, що не має відповідного числа, такий строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку для подання скарги припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем такого строку є перший після вихідного, святкового чи іншого неробочого дня робочий день.

Строк для подання скарги не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу подано до установи зв`язку чи направлено іншими засобами зв`язку.

Скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, повідомлення державних реєстраторів про виявлені ними факти використання їх ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами розглядаються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження (ч. 5 ст. 34 Закону України № 755-IV).

Відповідно до ч. 6 ст. 34 Закону України № 755-IV, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації без розгляду по суті, якщо, зокрема, 1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання.

Частиною 7 статті 34 Закону України № 755-IV передбачено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про: 1) визнання вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання реєстраційної дії, анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України; 2) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку; 3) зобов`язання державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації усунути допущені ними порушення з визначенням строків для виконання такого зобов`язання; 4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; 5) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; 6) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення про визнання вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання реєстраційної дії, про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру, про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України за результатами розгляду відповідної скарги приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Частиною 10 статті 34 Закону України № 755-IV передбачено, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 затверджений Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації) (далі Порядок № 1128).

Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Пунктом 3 Порядку № 1128 передбачено, що скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1128, Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня її реєстрації приймає мотивоване рішення про відмову в задоволенні такої скарги на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту чи відповідного територіального органу, погодженої відповідно заступником Міністра чи заступником керівника територіального органу Мін`юсту. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку (п. 6 Порядку № 1128).

У разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються (п. 8 Порядку № 1128).

За положеннями п. 12 Порядку № 1128, матеріали скарги у сфері державної реєстрації надаються заінтересованим особам за їх клопотанням для ознайомлення та/або фотографування. Якщо таке клопотання заявлено під час засідання колегії (крім випадку проведення засідання під час воєнного стану), колегія відкладає розгляд скарги на строк, необхідний для ознайомлення з відповідними матеріалами, але не більш як на одну годину.

Під час воєнного стану заінтересована особа має право заявити клопотання про надіслання їй матеріалів скарги в електронній формі на адресу електронної пошти. Мін`юст чи відповідний територіальний орган забезпечує надіслання таких матеріалів протягом трьох робочих днів після отримання клопотання.

Заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

Судом встановлено, що у поданій скарзі ОСОБА_1 вказав на те, що про порушення своїх прав оскаржуваною реєстрацію дією він дізнався 05.06.2024 року, а тому, з огляду на положення ч.3 ст.34 Закону №755-IV, двомісячний строк для подання скарги спливає 05.08.2024 року.

Скарга ОСОБА_1 , яка підписана його представником адвокатом Голубковим М.В., датована 02.08.2024 року.

В свою чергу в Міністерстві юстиції України вказана скарга була зареєстрована лише 09.08.2024 року, про що свідчить наявний на першій сторінці штамп.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено відповідачем у справі, скарга була подана безпосередньо до Міністерства юстиції України 09.08.2024 року через скриньку «Для звернення громадян».

У наданій позивачу відповіді від 26.09.2024 року Міністерство юстиції України зазначило, що згідно Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у МЮУ, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належить до сфери його управління, затвердженого наказом МЮУ 15.02.2017 року №388/5, кореспонденція зі скриньки вилучається щодня визначеними посадовими особами Департаменту комунікації, документообігу та контролю. На такій кореспонденції проставляється штамп з відміткою «Скринька» та зазначається дата вилучення.

Подання скарги 09.08.2024 року через скриньку «Для звернення громадян» свідчить про пропуск скаржником строку на подання скарги, встановленого ч.3 ст.34 Закону №755-IV, наслідком чого є прийняття Міністерством юстиції рішення про залишення скарги без розгляду по суті.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач у відзиві на позов не спростовував факт пропуску скаржником строку звернення до МЮУ, а лише посилався на те, що у поданій скарзі представник скаржника адвокат Голубков Максим В`ячеславович, зазначив, що про порушення своїх прав оскаржуваною реєстраційною дією скаржник дізнався 05.06.2024. Обставин та доказів на їх підтвердження, які б спростовували такі доводи скаржника, Колегією встановлено не було. Додатково відповідач вказував на те, що в самій скарзі було зазначено, що вона подається 02.08.2024, тобто в строки визначені законодавством.

Будь-яких доводів з приводу отримання скарги засобами поштового зв`язку відзив на позов не містить, як і доказів цього.

Відповідач також зазначив, що під час розгляду скарги Мін`юст оцінює обставини пропуску заявником строку на оскарження дій державного реєстратора, що не позбавляє заінтересованих осіб права оскаржити відповідний наказ Мін`юсту з мотивів пропуску заявником строку на оскарження дій державного реєстратора та спростувати відповідні висновки у судовому порядку.

В свою чергу висновок Центральної Колегії МЮУ від 09.09.2024 року взагалі не містить оцінки пропуску скаржником строку звернення зі скаргою до МЮУ, а лише містить констатацію того, що розглядається скарга від 02.08.2024 року, яка зареєстрована в МЮУ 09.08.2024 року. Також у Висновку визнано викладений у скарзі факт того, що про обставини порушення своїх прав скаржник дізнався 05.06.2024 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у поданій апеляційній скарзі Міністерство юстиції України, як і у відзиві на позов, вказувало лише на те, що у самій скарзі, поданій представником ОСОБА_1 , було зазначено, що вона подається 02.08.2024, тобто в строки визначені законодавством.

Також апелянт зазначив, що згідно пояснень третьої особи щодо позову було встановлено, що скарга була підписана та направлена через оператора поштового зв`язку ТОВ «Двадцять п`ять годин», що підтверджується поштовою накладною № 5910 від 02.08.2024 (була додана до пояснень).

Таким чином відповідач вказав на те, що саме з пояснень третьої особи у справі ОСОБА_1 було встановлено, що скарга була направлена до Міністерства юстиції України через оператора поштового зв`язку 02.08.2024 року.

Будь-яких доказів у спростування висновку суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 строку подання скарги на рішення державного реєстратора відповідач не надав.

Вказане підтверджує той факт, що скарга ОСОБА_1 була подана до Міністерства юстиції України із порушенням двомісячного строку, встановленого Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», що відповідно до вимог цього ж Закону було підставою для залишення її без розгляду по суті.

Однак, незважаючи на зазначене, відповідач безпідставно здійснив розгляд скарги ОСОБА_1 по суті, чим порушив порядок розгляду поданої скарги.

Надаючи оцінку твердженням третьої особи про не пропущення строку подання скарги з огляду на те, що скарга була подана 02.08.2024 року шляхом направлення її засобами поштового зв`язку, слід зазначити наступне:

Дійсно, положеннями ч. 3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що строк для подання скарги не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу подано до установи зв`язку чи направлено іншими засобами зв`язку.

У підтвердження власних доводів, третя особа подала до суду першої інстанції накладну ТОВ «Двадцять п`ять годин», на якій значиться, що скарга надана кур`єрській службі 02.08.2024 року.

Суд першої інстанції критично оцінив наданий доказ та дійшов висновку, що накладна кур`єрської доставки з відміткою про те, що відправлення прийнято 02.08.2024 року не є належним та допустимим доказом дотримання строків звернення ОСОБА_1 зі скаргою до МЮУ.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Як вже зазначалось вище, безпосередньо Міністерство юстиції України ні на запит позивача про надання поштових документів у підтвердження дати надсилання скарги, направленого в ході розгляду скарги ОСОБА_1 , ні в ході розгляду даної справи, не зазначав про те, що скарга ОСОБА_1 була подана засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби доставки, а вказував лише на те, що скарга була подана через скриньку «Для звернення громадян» 09.08.2024 року.

Вказане свідчить про відсутність у відповідача, зокрема, і на момент прийняття скарги та перевірки її на наявність підстав для залишення її без розгляду по суті, доказів направлення скарги засобами кур`єрської служби доставки.

Відповідно до наданої третьою особою накладної кур`єрської служби доставки відправлення начебто було відправлено на адресу Міністерства юстиції України 02.08.2024 року, однак, як вказувала тертя особа, доставлено до скриньки «Для звернення громадян» Міністерства юстиції України лише 09.08.2024 року.

В свою чергу визнаючи подану накладну неналежним доказом у справі, суд першої інстанції посилався на ненадання третьою особою разом із вказаною накладною розрахункового документу.

Слід зазначити, що діяльність кур`єрських служб з надання послуг доставки поштових відправлень регулюється Законом України "Про поштовий зв`язок", який визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їхніх послуг.

Статтею 1 цього Закону визначено, що оператор поштового зв`язку - суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність на території України та у встановленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку; послуги поштового зв`язку - діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів.

Статтею 15 Законом України «Про поштовий зв`язок» визначено, що оператори поштового зв`язку надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства та можуть провадити іншу господарську діяльність у встановленому законом порядку. Оператор поштового зв`язку для надання послуг поштового зв`язку може залучати мережу філій та/або відділень поштового зв`язку іншого оператора поштового зв`язку на договірній основі.

Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071), затверджені Правила надання послуг поштового зв`язку, які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Пунктом 52 Правил встановлено, що поштовий переказ у межах України пересилається лише в національній валюті після внесення відправником суми, призначеної для переказу, в готівковій формі чи шляхом безготівкового розрахунку. Плата за пересилання переказу може стягуватися з відправника, одержувача або третіх осіб відповідно до законодавства згідно з діючими тарифами.

В свою чергу положеннями п. 62 Правил передбачено, що підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що в судовій практиці неодноразово встановлювались випадки зловживання сторонами процесу, які додавали до процесуальних документів докази надсилання останніх саме кур`єрською службою доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин». Прикладом цього є ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2024 року (справа №1522/19501/12), ухвала від 16 травня 2024 року (справа №521/9639/20), ухвала від 04 травня 2023 року (справа №521/9336/21), ухвала від 22 січня 2020 року (справа №815/7/18), ухвала від 10 лютого 2022 року (справа № 420/14069/20), ухвала від 29 липня 2021 року (справа №522/9601/19), ухвала П`ятого адміністративного апеляційного суду від 31.05.2024 року у справі №420/33707/23.

З огляду на все вище зазначене, а також враховуючи факт надання накладної лише в ході розгляду даної справи в суді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання накладної служби кур`єрської доставки без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання відповідного документа у день, зазначений на відповідній накладній.

Слід звернути увагу на те, що оскаржуючи судове рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 доказів оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції також не надав.

Посилання третьої особи на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071 було виключено визначення «розрахунковий документ» - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, не впливає на висновок суду стосовно необхідності надання розрахункового документу про оплату послуги поштового зв`язку.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наказ Міністерства юстиції України №2895/5 від 09.10.2024 року не відповідає критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, оскільки прийнятий не на підставі та не у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу доводи та міркування, викладені в апеляційних скаргах, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

З огляду на залишення судового рішення суду першої інстанції без змін, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 09.05.2025 року.

Суддя-доповідач: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова