Справа № 420/1003/25
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1003/25

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

повний текст судового рішення

складено 03.03.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

при секретарі Пальоній І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕМС ГРУП» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ТОВ «АЛЬТЕМС ГРУП» (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці та просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000234/2 від 04.12.2024, №UА500020/2024/000237/2 від 11.12.2024, №UА500020/2024/000238/2 від 11.12.2024, №UА500020/2024/000240/2 від 12.12.2024, №UА50002 0/2024/000244/2 від 16.12.2024;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2024/000503 від 04.12.2024, №UА500020/2024/000508 від 11.12.2024 року №UА500020/2024/000509 від 11.12.2024; №UА500020/2024/000512 від 12.12.2024 року; №UА500020/2024/000522 від 16.12.2024.

В обґрунтування позову зазначено, що згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) №AGA-290424 від 29.04.2024р. позивачем у компанії LIMITED LIABILITY COMPANY AVENKO TRADING придбано товар згідно інвойсів до контракту на кожну поставку. Контрактом передбачено, що останній укладено в рамках виконання договорів комісії (п.1.1 контракту №AGA-290424 від 29.04.2024р.) Для здійснення митного оформлення вказаного товару уповноваженою особою декларанта (ТОВ «СІАР-ГРУПП») подано до відповідача митні декларації №24UA24U6 від 04.12.2024, №24UA31U0 від 11.12.2024, №24UA27U0 від 11.12.2024, №24UA93U6 від 12.12.2024, №24UA67U6 від 16.12.2024, згідно яких заявлено його митну вартість за основним (першим) методом, та документи на підтвердження заявленої митної вартості. Відповідач за результатами розгляду поданих митних декларацій та доданих до них документів неправомірно відмовив у митному оформленні товару за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що у поданих документах, на думку відповідача, містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості, якими застосовано резервний метод визначення митної вартості та прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2024р. між ТОВ (Комісіонер) та ТОВ «КОРЕ КЛІНІНГ» (Комітент) укладено договір комісії №29-04-24, пунктом 1.1 якого передбачено, що Комісіонер бере на себе зобов`язання від свого імені і за рахунок Комітента знаходити за межами митного кордону України, здійснювати придбання і доставку на митну територію України товар, необхідний Комітенту у відповідності з технічними і якісними характеристиками за найменуваннями і у кількості, вказаними в заявках, а також здійснювати всі необхідні платежі для митного оформлення товару. Комісіонер зобов`язаний самостійно провести всю необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти товар, необхідний Комітенту на умовах, найбільш вигідних для Комітента за ціною не вище, призначеної йому останнім; за необхідності та за письмовою згодою Комітента, виконати всю переддоговірну роботу, укласти договір купівлі-продажу із Продавцем товару від свого імені, але за рахунок Комітента. Виконати всі необхідні митні й інші формальності, пов`язані із ввозом Товару на митну територію України, для чого має право укладати від свого імені договір з підприємством-декларантом (митним брокером), із власником митних (ліцензованих) складів і інші подібні договори. Комісіонер має право сплатити митні платежі, мито, податок на додану вартість при митному оформленні товару, що сплачується за митною декларацією (п.п.2.1.1 п.2.1 договору комісії).

Відповідно до п.2.1.4 п.2.1 договору комісії Комісіонер зобов`язаний на основі контракту, складеного продавцем товару, за рахунок Комітента купити іноземну валюту на території України і провести розрахунки з продавцем-нерезидентом у відповідності з умовами і в валюті, обумовленими в контракті купівлі-продажу між Комісіонером і продавцем.

29.04.2024р. між позивачем (Комісіонер) та ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.СЕРВІС» (Комітент), ТОВ «ПРИВАТДОМ» укладено договори комісії №2024-04-29 та 290424 відповідно.

29.04.2024р. між компанією LIMITED LIABILITY COMPANY AVENKO TRADING (AVENKO TRADING L.L.C.), Об`єднані Арабські Емірати (Продавець) та ТОВ (Покупець) укладений контракт №AGA-290424, відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар згідно інвойсів до контракту на кожну поставку. Товар придбавається для реалізації на території України. Відповідно до п.1.1 контракту, останній укладено в рамках виконання договорів комісії. Вид, кількість, ціна, вартість товару узгоджується між Продавцем і Покупцем і фіксується в інвойсах до контракту (п.2.1 контракту).

Згідно п.3.2 контракту валютою контракту та платежів є долар США.

Відповідно до п.5.2 контракту на кожну партію товару Продавець зобов`язується надати наступні документи: інвойс, товаротранспортну накладну чи телекс-реліз (морський коносамент). Поставка товару може здійснюватися морським та автомобільним транспортом (п.6.1).

Умови поставки обумовлюються сторонами для кожної окремої поставки в інвойсі до контракту згідно з правилами Інкотермс 2020 (п.6.2). Оплата здійснюється по факту поставки товару в доларах США на банківський рахунок Продавця чи за іншими реквізитами, зазначеними в додаткових угодах до контракту (п.7.1 контракту). Відповідно до п.7.2 контракту розрахунки за цим контрактом проводяться в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця , товар поставляється за умови відстрочки платежу. Оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 180 днів з моменту митного оформлення товару в країні Покупця.

Відповідно п.7.3 контракту всі податки, мито та інші збори по виконанню даного контракту на території країни Продавця несе Продавець, а на території країни Покупця Покупець.

Для здійснення митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта (ТОВ «СІАР-ГРУПП») подано до відповідача митні декларації №24UA24U6 від 04.12.2024, №24UA31U0 від 11.12.2024, №24UA27U0 від 11.12.2024, №24UA93U6 від 12.12.2024, №24UA67U6 від 16.12.2024, згідно яких заявлено його митну вартість за основним (першим) методом, та документи на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема, пакувальні листи, інвойси, міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR), декларації про походження товару, контракт №AGA-290424 від 29.04.2024р., договори комісії, договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів, заяви на проведення фізичного огляду, звіти про зауваження (графа 44 МД).

04.12.2024р. Одеською митницею надіслано електронне повідомлення декларанту, яким повідомлено, що у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2, 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та поданням документів, які містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, декларант має надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копії митних декларацій країни відправлення, виписка про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Уповноважено особою декларанта (ТОВ «СІАР-ГРУПП») повідомлено відповідача, що згідно ст.53 МК України декларантом було надано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу визначення митної вартості. Зокрема, декларантом було надано: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №AGA-290424 від 29.04.2024р; рахунки-фактури (інвойси); банківські платіжні документи відсутні у зв`язку з тим, що оплата не проводилась оскільки умовами п.7.2 контракту №AGA-290424 від 29.04.2024р. передбачена можливість відстрочки платежу, згідно рахунку-фактури відстрочка-180 днів; переказ коштів буде проведено після випуску товарів у вільний обіг; страхування вантажу не здійснювалось, про що наявна відповідна інформація в рахунку-фактурі (інфойсі); згідно законодавства України митна вартість обчислюється на момент перетину державного кордону; умови поставки СРТ означають, що фрахт сплачено до вказаного місця призначення, в інфойсі місцем призначення визначено Київ. При цьому, уповноважено особою декларанта (ТОВ «СІАР-ГРУПП») додатково надано прайс-листи.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вказаними митними деклараціями встановлено таке:

По (МД) №24UA24U6 від 04.12.2024 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000234/2 від 04.12.2024 року, а саме: 1. у п.5.2 Контракту вказано, що продавець зобов`язаний надати покупцю коносамент, а також п.4.1 Контракту передбачені сертифікати виробника які до митного оформлення надано не було. 2. відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а п. 5.1 Контракту передбачено відвантаження товару у пакуванні. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 3. у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про здійснення оплати за товар, а також відсутні відомості що страхування товару; 4. рахунок-фактура (інвойс) від 19.07.2024 №50297-ВТК не містить банківських платіжних реквізитів для оплати за товар.

По (МД) №24UA31U0 від 11.12.2024 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000237/2 від 11.12.2024, а саме: 1. у п.5.2 Контракту вказано, що продавець зобов`язаний надати покупцю коносамент, а також п.4.1 Контракту передбачені сертифікати виробника які до митного оформлення надано не було. 2. відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а п. 5.1 Контракту передбачено відвантаження товару у пакуванні. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 3. у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про здійснення оплати за товар, а також відсутні відомості що страхування товару; 4. рахунок-фактура (інвойс) від 07.10.2024 №62104-SLS не містить банківських платіжних реквізитів для оплати за товар.

По (МД) №24UA27U0 від 11.12.2024 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000238/2 від 11.12.2024, а саме: 1. у п.4.1 Контракту вказано, що для підтвердження відповідності якості товару міжнародним стандартам виробник повинен надати сертифікати їх надано не було. 2. у п.5.2 Контракту вказано, що продавець зобов`язаний надати покупцю коносамент, який не був наданий. У товаротранспортній накладній відправник NINGBO HAISHENG SUPPLY CHAIN MANAGEMENT CO., LTD з адресою у Китаї, тобто перевезення повинне було здійснюватись морським транспортом. 3. відповідно до п.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. п. 5.1 Контракту передбачено відвантаження товару у пакуванні. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної варт. 4. рахунок-фактура (інвойс) від 07.10.2024 №69471-SMC не містить банківських платіжних реквізитів для оплати за товар.

По (МД) №24UA67U6 від 16.12.2024 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2024/000244/2 від 16.12.2024, а саме: 1. у п.5.2 Контракту вказано, що продавець зобов`язаний надати покупцю коносамент, а також п.4.1 Контракту передбачені сертифікати виробника які до митного оформлення надано не було. 2. відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а п. 5.1 Контракту передбачено відвантаження товару у пакуванні. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 3. у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про здійснення оплати за товар, а також відсутні відомості що страхування товару; 4. рахунок-фактура (інвойс) від 14.08.2024 №94005-MDO, пакувальний лист від 14.08.2024 б/н містять підписи та печатки, які мають ознаки створення графічним редактором, кольорового копіювання, тощо. А також рахунок-фактура (інвойс) від 14.08.2024 №94005-MDO не містить банківських платіжних реквізитів для оплати за товар.

Одеською митницею були видані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2024/000503 від 04.12.2024, №UА500020/2024/000508 від 11.12.2024, №UА500020/2024/000509 від 11.12.2024, №UА500020/2024/000512 від 12.12.2024, №UА500020/2024/000522 від 16.12.2024 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митними деклараціями: - №24UA28U2 від 04.12.2024 (різниця митних платежів 233155,28 грн); - №24UA45U1 від 11.12.2024 (різниця митних платежів 276894,33 грн); - №24UA49U8 від 11.12.2024 (різниця митних платежів 261640,31 грн); - №24UA09U7 від 12.12.2024 (різниця митних платежів 192346,54 грн); - №24UA83U9 від 16.12.2024 (різниця митних платежів 131717,15 грн); за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 1095753,61 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч. 3 ст. 53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Крім того, суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Положеннями ч.3 ст.318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2024р. Одеською митницею надіслано електронне повідомлення декларанту, яким повідомлено, що у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2, 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та поданням документів, які містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що було фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, декларант має надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копії митних декларацій країни відправлення, виписка про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Уповноважено особою декларанта (ТОВ «СІАР-ГРУПП») повідомлено відповідача, що згідно ст.53 МК України декларантом було надано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу визначення митної вартості. Зокрема, декларантом було надано: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № AGA-290424 від 29.04.2024р; рахунки-фактури (інвойси); банківські платіжні документи відсутні у зв`язку з тим, що оплата не проводилась оскільки умовами п.7.2 контракту № AGA-290424 від 29.04.2024р. передбачена можливість відстрочки платежу, згідно рахунку-фактури відстрочка-180 днів; переказ коштів буде проведено після випуску товарів у вільний обіг; страхування вантажу не здійснювалось, про що наявна відповідна інформація в рахунку-фактурі (інфойсі); згідно законодавства України митна вартість обчислюється на момент перетину державного кордону; умови поставки СРТ означають, що фрахт сплачено до вказаного місця призначення, в інвойсі місцем призначення визначено Київ. При цьому, уповноважено особою декларанта (ТОВ «СІАР-ГРУПП») додатково надано прайс-листи.

Опрацювавши додатково надані позивачем документи, митний орган прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, враховуючи наступне.

З вищенаведених правових норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №803/3649/15.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи митного органу щодо відсутності даних у наданих до митного оформлення позивачем документах щодо складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, оскільки в пункті 2.1 контракту №AGA-290424 від 29.04.2024 року зазначено, що вид, кількість, ціна, вартість товару узгоджується між Продавцем і Покупцем і фіксується в інвойсах до контракту.

Пунктом 5.1 контракту №AGA-290424 від 29.04.2024 обумовлено, що пакування, у якому відвантажується товар, повинне відповідати технічним умовам, а також забезпечувати за умови належного поводження з вантажем схоронність товару під час транспортування морським транспортом.

Пунктом 6.2 контракту №AGA-290424 від 29.04.2024 передбачено, що умови поставки згідно цього контракту обумовлюються сторонами для кожної окремої поставки в інвойсі до контракту згідно з правилами Інкотермс 2020.

В інвойсах (invoice) №50297-ВТК від 19.07.2024, №62104-SLS від 07.10.2024, 85146-PBF від 19.09.2024, №69471-SMC від 07.10.2024, №94005-MDO від 14.08.2024 наведені умови поставки СРТ - Київ.

В статті А.8 "Перевірка/пакування/маркування" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки СРТ (CARRIAGE PAID ТО (... named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Продавець зобов`язаний за власний рахунок здійснити пакування товару, за винятком випадків, коли в певній галузі торгівлі зазвичай здійснюється перевезення такого виду товару без упаковки".

Погоджуючи умови поставки СРТ м. Київ, Україна, сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) №AGA-290424 від 29.04.2024 року виходили з того, шо витрати на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, вже включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, яка зазначена в інвойсах (invoice) № 50297-ВТК від 19.07.2024, № 62104-SLS від 07.10.2024. № 85146-PBF від 19.09.2024 року № 69471-SMC від 07.10.2024, № 94005-MDO від 14.08.2024, а тому відповідно до положень п.п."в" п.1 ч.10 ст.58 МК України у митниці не було необхідності знову відокремлювати зазначені витрати з ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті та зобов`язувати позивача надавати окремі документи для підтвердження таких витрат.

Крім того, положеннями МК України не передбачений обов`язок декларанта надавати для митного оформлення товару інформацію та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару. Це є лише правом декларанта в разі, якщо він заявляє митну вартість товару за методом визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (стаття 63 МК України - метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) та не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються ( вартість операції).

Також, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митних декларацій, поданих позивачем, позивачем зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

З наведеного вбачається, що продаж товару та його переміщення разом з упаковкою передбачено умовами контракту, вартість упаковки включається до ціни товару і витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, були понесені не покупцем, а продавцем.

Таким чином, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі, і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо, про що вірно зазначено і судом 1-ї інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до пп.«в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп.«в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18.

Стосовно доводів митного органу про коригування митної вартості товарів у зв`язку з не наданням сертифікатів виробника та коносаменту колегія суддів зазначає, що відповідно до п.2.1 контракту вид, кількість, ціна, вартість товару, узгоджується між Продавцем і Покупцем і фіксується в інвойсах до контракту.

Пунктом 6.2 контракту передбачено, що умови поставки згідно цього контракту обумовлюються сторонами для кожної окремої поставки в інвойсі до контракту згідно з правилами Інкотермс 2020.

Відповідно до пункту 6.1 контракту поставка товару може здійснюватися морським та автомобільним транспортом.

Пунктом 5.2 контракту обумовлено, що на кожну партію товару Продавець зобов`язується надати наступні документи: інвойс, товаротранспортну накладну чи телекс-реліз (морський коносамент).

Отже, умовами контракту передбачався обов`язок Продавця надати Покупцю один з двох транспортних документів товаротранспортну накладну (міжнародну автомобільну накладну (CMR)) чи телекс-реліз (морський коносамент).

З наведеного вбачається, що контрактом не передбачений обов`язок Продавця надати Покупцю в будь-якому випадку морський коносамент.

Так, Продавцем були надані Покупцю товаро-транспортні накладні №101 від 02.12.2024 року, №1710 від 09.12.2024 року, №770986 від 09.12.2024 року, №2460 від 09.12.2024 року, №564 від 12.12.2024 року на підтвердження факту перевезення товарів автомобільним транспортом.

Відповідно до п.4.1 контракту передбачено, що якість товару, проданого відповідно до даного контракту, повинна повністю відповідати міжнародним стандартам і сертифікатам виробника, проте суд звертає увагу, що контрактом не визначено обов`язку щодо надання покупцю сертифікату виробника (сертифікату якості товару). Між тим, п.5.2 такого обов`язкового документу як сертифікат виробника не передбачено.

Крім того, перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у частині 2 статті 53 МК України, не містить сертифікату якості товарів.

Також, перелік додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів та надаються декларантом на запит митного органу, наведений у ч.3 ст.53 МК України, не містить сертифікату якості товарів.

Таким чином, сертифікат якості не є документом, що підтверджує митну вартість товарів, в законодавстві України відсутні норми, які зобов`язують декларанта для підтвердження митної вартості товарів подавати до митного органу сертифікат якості.

Окрім того, згідно норм чинного законодавства, сертифікати якості не є документами, що підтверджують митну вартість товарів, не містять інформації щодо числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів; відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому ненадання Продавцем сертифікатів якості товарів, у зв`язку з чим, вищевказані доводи митного органу є необґрунтованими.

Стосовно доводів митного органу щодо коригування митної вартості товарів у зв`язку з відсутністю у наданих до митного оформлення документах точних відомостей про здійснення оплати за товар, а також відсутні відомості що страхування товару, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.7 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.

Пунктом 8 ч.2 ст.53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В контракті №AGA-290424 від 29.04.2024 року не зазначено, що до обов`язків сторін належить здійснення страхування вантажу.

В інвойсах №50297-ВТК від 19.07.2024, №62104-SLS від 07.10.2024. № 85146-PBF від 19.09.2024, №69471-SMC від 07.10.2024, № 94005-MDO від 14.08.2024 наведені умови поставки СРТ - Київ та вказано, що страхування товарів не проводилось (Goods were not insured).

В статті А.5 "Страхування" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки СРТ (CARRIAGE РАЮ ТО (... named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Продавець не має жодного зобов`язання перед покупцем щодо укладення договору (контракту) страхування".

В статті В.5 "Страхування" розділу В "Обов`язки покупця" умов поставки СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової падати (Інкотермс 2020) зазначено: "Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем щодо укладення договору (контракту) страхування".

Крім того, в листах б/н від 04.12.2024, від 11.12.2024, від 11.12.2024, від 12.12.2024. від 16.12.2024 уповноважена особа декларанта (ТОВ "СІАР-ГРУПП") повідомила митницю про те, що страхування вантажу не здійснювалось, про що наявна відповідна інформація в інвойсах (invoice) № 50297-ВТК від 19.07.2024, № 62104-SLS від 07.10.2024, № 85146-PBF від 19.09.2024, № 69471-SMC від 07.10.2024, № 94005-MDO від 14.08.2024.

Отже, згідно приписів п.8 ч.2 ст.53, ч.10 ст.58 МК України декларант повинен надати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо таке страхування здійснювалося, а оскільки страхування вантажу не здійснювалось, тому безпідставними є твердження відповідача про відсутність відомостей про страхування товару та про неможливість перевірки правильності визначення митної вартості товарів через відсутність документів про страхування товарів, про що обґрунтованого зазначив суд 1-ї інстанції.

Апеляційний суд також відхиляє доводи митного органу щодо відсутності точних відомостей про здійснення оплати за товар, оскільки пунктом 7.2 контракту №AGA-290424 від 29.04.2024 року визначено, що товар за цим контрактом поставляється за умови відстрочки платежу. Оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 180 днів з моменту митного оформлення товару в країні Покупця.

В інвойсах №50297-ВТК від 19.07.2024, №62104-SLS від 07.10.2024, № 85146-PBF від 19.09.2024, № 69471-SMC від 07.10.2024, № 94005-MDO від 14.08.2024 зазначено, що Продавець поставляє товари Покупцю з відстроченням платежу на 180 днів з моменту прийняття партії товарів.

Також, в листах б/н від 04.12.2024 року, від 11.12.2024 року, від 11.12.2024 року, від 12.12.2024 року , від 16.12.2024 року уповноважена особа декларанта (ТОВ "СІАР-ГРУПП") повідомила митницю про те, що банківських платіжних документів немає у зв`язку з тим, що оплата за дану партію товару не проводилась; умовами пункту 7.2 контракту № AGA-290424 від 29.04.2024 року обумовлена можливість відстрочки платежу, чим скористався отримувач, згідно рахунку- фактури відстрочка 180 днів; переказ коштів буде проведено після випуску товарів у вільний обіг.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, у зв`язку з чим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Колегія суддів також критично ставиться до доводів митного органу, що рахунок-фактура (інвойс) від 14.08.2024 №94005-MDO, пакувальний лист від 14.08.2024 б/н містять підписи та печатки, які мають ознаки створення графічним редактором, кольорового копіювання, тощо, з урахуванням наступного.

Так, згідно з підпунктом 29 п.5 Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 28.07.2020 № 107, підробка - створення (повністю або частково) документа, подібного на справжній/автентичний документ, з метою незаконного його використання як справжнього/автентичного документа.

Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року вказав, що підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

В частині тверджень митного органу щодо наявності різних підписів на товаросупровідних документах, суд вважає необхідним зазначити, що митний орган, як і декларант, не має відповідних знань та кваліфікації для встановлення фальсифікації документа.

Висновки про невідповідність, недійсність чи розбіжність у підписах можуть прийматися лише акредитованими відповідно до чинного законодавства експертами на підставі призначеної почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду та відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції "про захист прав людини та основоположних свобод" кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 358 Кримінального кодексу України за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів передбачено кримінальну відповідальність, проте будь-яких доказів порушення кримінальної справи за фактом підробки документів стосовно декларанта митним органом не наведено.

З наведеного вбачається, що вказані висновки митного органу є лише припущеннями, та останнім ніяк не обґрунтовано, яким чином зазначені припущення митного органу впливають на митну вартість товару, а тому не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за наданими документами.

Окрім того, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.

Таким чином, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару №UА500020/2024/000234/2 від 04.12.2024, №UА500020/2024/000237/2 від 11.12.2024, №UА500020/2024/000238/2 від 11.12.2024, №UА500020/2024/000240/2 від 12.12.2024, №UА50002 0/2024/000244/2 від 16.12.2024 прийняті не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2024/000503 від 04.12.2024, №UА500020/2024/000508 від 11.12.2024 року №UА500020/2024/000509 від 11.12.2024; №UА500020/2024/000512 від 12.12.2024 року; №UА500020/2024/000522 від 16.12.2024, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 9, 10 статті 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою ст.264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Так, оскільки вказані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вмотивовані прийняттям митним органом рішень про коригування митної вартості, неправомірність яких знайшла підтвердження в ході розгляду справи, то картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Тобто, митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 МК України документи, а відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді 1-ї інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду 1-ї інстанції у цій частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови складено: 09.05.2025 року.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький