Справа № 160/4366/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2025 рокуСправа №160/4366/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, -
10.02.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 554-24/VII прийняте 22 лютого 2017 року на двадцять четвертій сесії сьомого скликання «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому»;
- стягнути із Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області судові витрати та витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_1 .
Підставою звернення ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, стала обставина щодо прийняття Єлизаветівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області 22 лютого 2017 року на двадцять четвертій сесії сьомого скликання протиправного Рішення № 554-24/VII «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому», яким скасовано Рішення сільради № 459-27 від 28 лютого 2012 року про прийняття квартир по АДРЕСА_1 (в подальшому була перейменована на підставі Закону України «Про декомунізацію» на вулицю Котеджна) в селі Єлизаветівка, що придбані Державною іпотечною установою, до комунальної власності територіальної громади села Єлизаветівка, та скасовано Рішення виконавчого комітету ради від 13.07.2012 року № 43 про затвердження Акту приймання-передачі квартир Управління СБУ. Вказане Рішення Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 554-24/VII від 22 лютого 2017 року «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому» стало підставою для ухвалення Петриківським районним судом Дніпропетровської області 02.12.2024 року рішення по цивільній справі № 187/17/24 за цивільним позовом Управління служби безпеки України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , яким, було скасовано право власності на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у спільній частковій власності у рівних частках за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Протиправність оскаржуваного позивачем ОСОБА_1 рішення Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 554-24/VII від 22 лютого 2017 року «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому», полягає в тому, що вказане оскаржуване рішення було прийнято в порушення вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та винесено з численними процедурними порушеннями. Не погоджуючись з такою позицією відповідача та вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні та залучено до участі у справі, як третіх осіб:
- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 );
- ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 );
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
18.02.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Державною іпотечною установою було надано письмові пояснення, відповідно яких зазначено, що Рішення сільської ради № 459-27/VI від 28 лютого 2012 року, Рішення виконавчого комітету ради № 43 від 13 липня 2012 року, та оскаржуване Рішення Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 554-24/VII від 22 лютого 2017 року «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому» є ненормативними правовими актами органу місцевого самоврядування одноразового застосування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання.
У зв`язку з чим, як подальше скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому, так і прийняття спірного Рішення відповідача № 554-24/VII від 22 лютого 2017 року «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому», не породжують жодних правових наслідків для власника майна - позивачки, оскільки у такої особи вже виникло право власності на майно і це її право ґрунтується на чинному правоустановчому документі - Свідоцтві про право власності серія НОМЕР_1 від 08.02.2022р., про передачу у власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Судове рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 187/17/24 від 02 грудня 2024р., на яке покликається позивачка у якості однієї з підстав для задоволення цього позову, ще не набрало законної сили, оскільки оскаржується нею в Дніпровському апеляційному суді. Проте, як убачається з підстав заявленого позову у справі № 187/17/24 та доводів позивача Служби безпеки України, останній фактично оспорює правомірність набуття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 речових прав на вищезгадане нерухоме майно, тобто має місце спір про право власності між СБУ (третя особа в цій справі) та ОСОБА_4 (позивачка в цій справі).
Оскільки оскаржуване Рішення відповідача № 554-24/VII від 22 лютого 2017 року «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому» вичерпало свою дію внаслідок його виконання, скасування такого акту не породжує правових наслідків для власника майна (у даному випадку - позивачки), оскільки захист порушеного права у разі спору про право власності на майно має вирішуватися за нормами цивільного законодавства в окремому позовному провадженні.
З огляду на вищевикладене, третьою особою не заявляється самостійних вимог щодо адміністративного спору, проте вона вважає його необгрунтованим.
24.02.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Петриківською селищною радою подано письмовий відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються в повному обсязі з огляду на наступне. Оскаржуване позивачем рішення Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року №554-24/VII «Про скасування рішення сільської ради та рішення виконкому» прийнято депутатами сільської ради сьомого скликання, як колегіальним органом, в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»(ст.26,59). Також зазначено, що при складенні передавального акту членами Комісії з реорганізації Єлизаветівської сільської ради також не було визначено приналежність окремих квартир до службових через відсутність матеріалів ведення обліку службового житла та його розподілу. З огляду на викладене вважає адміністративний позов необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі.
06.03.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Службою безпеки України подано письмові пояснення. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2004 року № 1330 «Деякі питання Державної іпотечної установи» утворена Державна іпотечна установа Згідно з пунктом 22 Статуту Державної іпотечної установи, все майно Установи незалежно від джерел його формування є державною власністю та закріплюється за нею на праві господарського відання. Квартира 3 блок 8-12 за адресою: Дніпропетровська область, Петриківській район, с. Єлизаветівка вул. Котовського, 47 «А» була придбана Державною іпотечною установою на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 23 вересня 2009 року №1176-р «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов». Після оформлення Державою, в особі Державної іпотечної установи, за собою права власності на цю квартиру у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Єлизаветівської сiльської ради 28.11.2009, квартира 3 блок 8-12 за адресою: АДРЕСА_1 була закріплена за Державною іпотечною установою на праві господарського відання. На виконання вимог іншого Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 січня 2010 року № 70-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у с. Єлизаветівка», квартира 3 блок 8-12 за адресою: АДРЕСА_1 (залишаючись у державній власності) передана за актом прийому- передачі квартир в оперативне управління Службі безпеки України.
Розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 05.12.2011 № 334 «Про затвердження актів прийому-передачі квартир» квартири у кількості 9 штук (загальною вартістю 2 351 133,00 гривень) до переліку якого включено квартиру 3 блок 8-12, які належать на праві власності державі та знаходяться у господарському відданні Державної іпотечної установи України безоплатно передані в оперативне управління Служби безпеки України. Тобто, власником квартир є Держава, а право оперативного управління квартирами належить Службі безпеки України, для забезпечення житлом військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов.
СБУ зазначає, що квартири за адресою: АДРЕСА_1 (до переліку якого віднесено квартиру 3 блок 8-12) які належать на праві власності державі та знаходяться у господарському віддані Державної іпотечної установи безоплатно переданні в оперативне управління Службі безпеки України разом з документами про право власності (Акт приймання-передачі квартир від 13.01.2010, Акт приймання-передачі квартир від 05.12.2011 (затверджений розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 05.12.2011 №334).
Станом на лютий 2017 року Рішенням Єлизаветівської селищної ради від 22.02.2017 № 554-24/VІІ скасовано Рішення виконавчого комітету Єлизаветівської селищної ради від 28.02.2012 № 459-27/VІ про прийняття до комунальної власності територіальної громади с. Єлизаветівка 9-ти квартир по АДРЕСА_1 , що придбані Державною іпотечною Установою.
За таких обставин, СБУ вважає, що Рішення Єлизаветівської селищної ради від 22.02.2017 № 554-24/VІІ яким скасовано Рішення виконавчого комітету Єлизаветівської селищної ради від 28.02.2012 № 459-27/VІ про прийняття до комунальної власності територіальної громади с. Єлизаветівка 9-ти квартир по АДРЕСА_1 , що придбані Державною іпотечною Установою та передані в оперативне управління Служби безпеки України прийнято відповідно до законодавства України, прав та законних інтересів позивача не порушує.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Квартира 3 блок 8-12 за адресою: Дніпропетровська область, Петриківській район, с. Єлизаветівка вул. Котовського, 47 «А» була придбана Державною іпотечною установою на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 23 вересня 2009 року №1176-р «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов».
Після оформлення Державою, в особі Державної іпотечної установи, за собою права власності на цю квартиру у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Єлизаветівської сiльської ради 28.11.2009, квартира 3 блок 8-12 за адресою: АДРЕСА_1 була закріплена за Державною іпотечною установою на праві господарського відання.
На виконання вимог іншого Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 січня 2010 року № 70-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у с. Єлизаветівка», квартира 3 блок 8-12 за адресою: АДРЕСА_1 передана за актом прийому- передачі квартир в оперативне управління Службі безпеки України.
Відповідно до пункту 3 Постанови КМУ «Про розподіл квартир, що придбані Державною іпотечною установою» від 23.09.2009 № 1037 виконавчі органи сільської, селищної, міської, районної у місті ради для надання квартир громадянам, які перебувають на квартирному обліку, що ведеться Службою безпеки України на відповідній території, на якій розташовані житлові будинки та об`єкти незавершеного житлового будівництва, в яких придбані квартири (далі - житлові об`єкти), виділяється 40 відсотків загальної кількості квартир, по Дніпропетровській області органами Служби безпеки України отримано майнові права на 9 об`єктів нерухомого майна у Петриківському районі (на теперішній час Дніпровський район), АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту пункті 2 Порядку безоплатної передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 855 від 27.07.2011 «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою» квартири передаються безоплатно в оперативне управління відповідного органу, зокрема Службі безпеки України. Розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 05.12.2011 № 334 «Про затвердження актів прийому-передачі квартир» квартири у кількості 9 штук (загальною вартістю 2 351 133,00 гривень) до переліку якого включено квартиру 3 блок 8-12 безоплатно передані в оперативне управління Служби безпеки України.
Рішенням Виконавчого комітету Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 20 березня 2010 року № 83 «Про включення квартир до числа службових за адресою: АДРЕСА_1 », включено квартири до числа службових за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 61,9 кв.м., переданих СБУ згідно акту приймання-передачі квартири від 13 січня 2010 року Державною іпотечною установою при Кабінеті Міністрів України.

Згідно Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 24607892 від 28.11.2009 року, та згідно Свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 28.11.2009 року, квартира АДРЕСА_5 , була зареєстрована за Державною Іпотечною Установою.

Рішенням Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 28 лютого 2012 року № 459-27/VI «Про прийняття 9-ти квартир, по АДРЕСА_1 , що придбані Державною іпотечною установою, до комунальної власності територіальної громади с. Єлизаветівка», було прийнято до комунальної власності територіальної громади села Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області 9 квартир, по АДРЕСА_1 , що придбані Державною іпотечною установою. Тобто, спірна квартира АДРЕСА_5 стала комунальною власністю громади села Єлизаветівка.

Наказами Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області: - від 04 листопада 2015 року № 473 «Про надання службового житла»; - та від 24 лютого 2016 року № 101 «Про внесення змін до наказу начальника Управління від 04.11.2015 року № 473», майору ОСОБА_3 з родиною у складі 4 осіб (він, дружина ОСОБА_1 , донька дружини ОСОБА_6 , син ОСОБА_2 ), які не забезпечені постійним житлом у м. Дніпропетровську, надано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_6 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,9 кв.м.

Розпорядженням сільського голови Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року № 13-р «Про перейменування вулиць», вулиця Котовського у селі Єлизаветівка була перейменована на вулицю Котеджну, після чого, місце розташування спірної квартири АДРЕСА_7 стало за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області «Про видачу громадянам ордерів на квартири, придбані Державною іпотечною установою», були видані Ордери громадянам на квартири, що були придбані Державною іпотечною установою, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із поіменним списком громадян, затвердженим Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.01.2010 року № 70- р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою у с. Єлизаветівка».

Рішенням Виконавчого комітету Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року № 32 «Про оформлення спеціального ордеру на двокімнатну службову квартиру», яке було прийнято на підставі звернення УСБУ в Дніпропетровській області від 06.01.2017 року, вих № 53/21-62 щодо оформлення спеціального ордеру, було видано ОСОБА_3 та членам його родини спеціальний ордер на службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 .

Розпорядженням Відділу будівництва, благоустрою, житлово-комунального господарства та комунальної власності Петриківської селищної ради від 08.02.2022 № 03-П «Про передачу квартири у власність громадян» квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , було передано у спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі вказаного Розпорядження від 08.02.2022 № 03-П, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08.02.2022 року було видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Єлизаветівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області 22 лютого 2017 року на двадцять четвертій сесії сьомого скликання прийнято Рішення № 554-24/VII «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому», яким скасовано Рішення сільради № 459-27 від 28 лютого 2012 року про прийняття квартир по АДРЕСА_1 (в подальшому була перейменована на підставі Закону України «Про декомунізацію» на вулицю Котеджна) в селі Єлизаветівка, що придбані Державною іпотечною установою, до комунальної власності територіальної громади села Єлизаветівка, та скасовано Рішення виконавчого комітету ради від 13.07.2012 року № 43 про затвердження Акту приймання-передачі квартир Управління СБУ.

Не погоджуючись з Рішенням Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 554-24/VII прийнятого 22 лютого 2017 року на двадцять четвертій сесії сьомого скликання «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому» та вважаючи його протиправним, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Статтею 140 Основного Закону України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до статті 145 Конституції України гарантовано судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до Європейської хартії місцевого самоврядування (ратифікована відповідно до Закону України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР):

місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення (частина перша статті 3);

органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу (частина друга статті 4);

повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними; вони не можуть скасовуватися чи обмежуватися іншим центральним або регіональним органом, якщо це не передбачено законом (частина четверта статті 4);

органи місцевого самоврядування мають право використовувати засоби правового захисту для забезпечення вільного здійснення своїх повноважень і вимагати поваги до принципів місцевого самоврядування, які закріплені в конституції чи національному законодавстві (стаття 11).

Аналогічні за суттю гарантії місцевого самоврядування також містяться у Всесвітній декларації місцевого самоврядування (прийнята XXVII Конгресом Міжнародного союзу місцевої влади (International Union of Local Authorities; IULA) 26 вересня 1985 року у м. Ріо-де-Жанейро (Бразилія), а також Європейській Хартії міст (Charte urbaine europeenne) (прийнята Постійною конференцією місцевих і регіональних органів влади Європи Ради Європи (Congress of Local and Regional Authorities; CLRA) 18 березня 1992 року у м. Страсбург (Франція).

Крім того, згідно із зобов`язаннями, які взяті відповідно до статей 4, 6 та 14 Угоди про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (ратифікована згідно із Законом України № 1678-VII від 16 вересня 2014 року), Україна прагне зміцнення поваги до демократичних принципів, верховенства права та доброго врядування; забезпечує стабільність і дієвість демократичних інституцій; гарантує права людини і основоположні свободи, а також дбає про зміцнення судової влади та підвищення її ефективності.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється на принципах, зокрема, судового захисту прав місцевого самоврядування.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із частиною першою статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно з частиною першої статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема такі власні (самоврядні) повноваження, як управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

У свою чергу частинами дев`ятою та десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Тобто, за змістом положень цієї норми, право самостійно скасовувати рішення виконавчого комітету виникає у відповідної ради у разі, якщо виконком ухвалює рішення на виконання власних повноважень. Натомість, у випадку, якщо таке рішення прийняте на виконання делегованих повноважень та якщо воно не відповідає Конституції України та/або закону, то таке рішення підлягає оскарженню в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до пункту «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, зокрема: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Право органу місцевого самоврядування на звернення до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування, передбачено статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування (частина четверта статті 71).

Суд також враховує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 804/3091/18, від 6 червня 2018 року у справі № 811/289/16, від 17 жовтня 2018 року у справі № 822/1544/16, постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 806/1592/16, від 21 листопада 2018 року у справі №504/4148/16-а, від 11 червня 2019 року у справі № 820/2639/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 804/2272/17, від 21 листопада 2019 року у справі №325/283/16-а (2-а/325/3/2016), від 5 грудня 2019 року у справі № 400/2509/18, від 17 грудня 2019 року у справі № 816/844/18 неодноразово висловлювався правовий висновок стосовно права органу місцевого самоврядування на звернення до адміністративного суду з позовом до іншого органу місцевого самоврядування або органу державної влади, іншого суб`єкта публічно-владних повноважень щодо оскарження їх рішень, дій або бездіяльності з метою захисту прав та інтересів відповідної територіальної громади чи належного виконання своїх функцій.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що містяться, зокрема у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а, від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц та від 22 квітня 2019 року у справі № 369/3043/17-ц, у разі, якщо позивачем є орган місцевого самоврядування, судами має враховуватися дуалістичний характер повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування, як власних, так і делегованих, а саме, що одні повноваження є владними, інші - такими, що спрямовані на реалізацію цими органами повноважень власника, управителя, знаходяться поза межами публічно-правової сфери. Тому, якщо такі органи звертаються з позовом з метою захисту суспільного інтересу щодо відновлення законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання щодо планування забудови та розвитку території на місцевому рівні, то такі справи підсудні адміністративним судам, а якщо з метою захисту права комунальної власності, то - цивільним або господарським.

До того ж Суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/2243/17, спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, якщо він має всі ознаки публічно-правового спору, а саме: відповідачем виступає суб`єкт владних повноважень, оскаржувані рішення та припис є результатом здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій; позов подано органом місцевого самоврядування, право якого на звернення до суду визначено статтею 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підставами для визнання протиправним оскаржуваного рішення позивачем зазначено, що останнє не містить жодних додатків щодо списку депутатів присутніх на голосуванні та їх поіменного голосування та документів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

У відповідності до частини 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55,56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Дія - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень (органу чи посадової особи), об`єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача.

У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу «належного урядування».

Так, у рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Лелас проти Хорватії» (заява №55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду в справі №360/3611/20 від 21 квітня 2021 року.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №459/2169/15-а вказав, що порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність.

Суд зауважує, що оскаржуване позивачем рішення не є протокольним, а отже не потребує обов`язкового зазначення поіменного списку депутатів, що приймали участь у голосуванні при вирішенні даного питання.

Оскаржуване рішення вмотивоване передачею квартир до комунальної власності без дозволу та урахування інтересів власника Державної Іпотечної Установи.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №1740/2004/18 (ЄДРСР 83105330), від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18 (ЄДРСР 81858144), від 25.10.2019 у справі №0340/1834/18 (ЄДРСР 85207548), від 12.11.2019 у справі № 816/2183/18 (ЄДРСР 85574619).

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.97 №2-зп в справі №3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 №9- рп/2008 у справі №1-10/2008 зазначено, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Приймаючи рішення в справі, суд також керується принципом верховенства права, який закріплений в статті 6 КАС України, а саме:

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, судом не встановлено протиправність рішення Рішення Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 554-24/VII прийняте 22 лютого 2017 року на двадцять четвертій сесії сьомого скликання «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому», а отже відсутні підстави для його скасування та відповідно задоволення позовних вимог.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зважаючи на вищевикладене позивачем не доведено протиправність Рішення Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 554-24/VII прийняте 22 лютого 2017 року на двадцять четвертій сесії сьомого скликання «Про скасування Рішення сільської ради та Рішення виконкому», натомість відповідачем доведено його правомірність.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук