Справа № 640/36338/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
м. Івано-Франківськ
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо не нарахування та не виплатити їй грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки за період роботи з 03.06.2016 по 29.08.2019;
2) стягнути з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 31 267,56 грн.;
3) зобов`язати Апарат Верховної Ради України виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні з 29.08.2019 по день фактичного розрахунку.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 позовну заяву було залишено без руху та зобов`язано позивача подати позовну заяву відповідно до кількості учасників справи із приведенням її у відповідність до вимог ст. 160 КАС України у їх взаємозв`язку з вимоги, передбаченими ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Суд зауважує, що 07.05.2025 на адресу суду від Апарату Верховної Ради України до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача Державну казначейську службу України, в обґрунтування якого зазначено, що в разі винесення судом рішення про задоволення позовних вимог позивача, відповідальним виконавцем щодо сплати коштів у даних правовідносинах буде Державна казначейська служба України.
Дослідивши матеріали справи та заявлене клопотання про залучення співвідповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина четверта статті 48 КАС України).
Отже, чинним КАС України не передбачено право відповідача надавати клопотання про залучення співвідповідача у справі.
Разом з тим, суд зазначає, що предметом спору у цій справі є неправомірні, на думку позивача, дії відповідача як його роботодавця.
У зв`язку із цим, суд вважає, що рішення суду, яке буде прийнято за результатами розгляду даної справи, не буде впливати на права Державної казначейської служби України.
Так, статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Частиною 2 та 4 статті 6 Закону №1404-VIII визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Органи та установи, зазначені в частинах першій третій цієї статті, не є органами примусового виконання.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок №845).
Відповідно до п. 3. Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом 4 Порядку №845 визначено, що органи Казначейства 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів; 3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.
Отже, у разі задоволення позовних вимог у межах цієї справи, Державна казначейська служба України буде органом який здійснює виконання рішення суду, шляхом списання коштів державного бюджету в розмірі, встановленому судом, та перерахування таких коштів на рахунок стягувача, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів.
З огляду на викладене, підстави для залучення другого відповідача у справі відсутні.
На підставі наведеного, керуючись статтями 48, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В:
відмовити у задоволенні клопотання представника Апарату Верховної Ради України про залучення співвідповідача до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.