Справа № 750/5162/25
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/5162/25
Провадження № 2-а/750/140/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЧН № 001575 від 08 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 175 КУпАП, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Позивач отримала оскаржувану постанову 08.04.2025.

Позивач обґрунтувала свій позов тим, що вона працює на посаді директора Чернігівської гімназії № 7 Чернігівської міської ради. 08.04.2025 державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Чернігівського району, Чернігівського районного управління ГУ ДСНС у Чернігівський області Кулідою А.С. проведено комплексне обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту, найпростішого укриття, що розташоване за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, 197 та складено акт № 457, в якому вперше зафіксовано, як порушення, відсутність в підвальному приміщенні системи протипожежного захисту та системи керування евакуюванням людей в частині оповіщення про пожежу та покажчиків напрямку руху. За результатами обстеження прийнято рішення про усунення вищевказаних порушень до 07.06.2025. Того ж дня відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 175 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення штрафу є необґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2025 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що форма акту обстеження передбачає заповнення інформації про балансоутримувача. Відповідно, в акті обстеження № 457 від 08.04.2025 балансоутримувачем об`єкту зазначено Чернігівську гімназію № 7 Чернігівської міської ради, в акті містяться підписи позивача. Крім того, забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) об`єкта нерухомого майна, а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання. Керівники закладів та установ, з метою забезпечення протипожежного режиму, зобов`язані забезпечити своєчасне виконання заходів пожежної безпеки, запропонованих органами державного нагляду у сфері пожежної безпеки і органами державної виконавчої влади у межах їхньої компетенції. Таким чином, на думку представника відповідача, саме позивач є відповідальною особою за виконання вимог цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки в навчальному закладі.

Відповідно до частини першої статті 269 КАС України, у справах, визначених в тому числі статтею 286 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЧН № 001575 від 08 квітня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ст. 175 КУпАП, оскільки 08 квітня 2025 року о 12 год. 30 хв., при проведенні комплексного обстеження об`єкту фонду захисної споруди цивільного захисту (найпростішого укриття) Чернігівської гімназії № 7 Чернігівської міської ради за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, 197, встановлено, що директор Чернігівської гімназії № 7 ЧМР ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за стан утримання та експлуатації найпростішого укриття (підвального приміщення) порушила вимоги «Правил пожежної безпеки в Україні», а саме: підвальне приміщення (найпростіше укриття) не обладнано системою протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації) (пункт 5 розділу II Вимоги щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженого наказом МНС України від 9 липня 2018 року № 579, пункт 1.2. глави 1 розділу V ППБУ; пункт 7.3 таблиці А.1 додатку А ДБН В. 2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»); підвальне приміщення (найпростіше укриття) не обладнано системою протипожежного захисту (системою керування евакуюванням людей в частині системи сповіщення про пожежу та покажчиків напрямку руху) (пункт 5 розділу II Вимог, пункт 1.2. глави 1 розділу V ППБУ, пункт 5.1 таблиці Б.1 додатку Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту») (а.с. 8).

У графі «примірник постанови отримав» наявний підпис позивача та дата отримання 08.04.2025.

Аналогічний зміст адміністративного правопорушення наведений в Акті № 457 від 08 квітня 2025 року, складеному провідним інспектором ВЗНС Чернігівського РУ ГУ ДСНС України в Чернігівській області лейтенантом служби цивільного захисту Кулідою А. (а.с. 12-21).

У графі «Пояснення балансоутримувача об`єкта фонду або уповноваженої ним особи» міститься запис: «з даним рішенням не згодна, так як директор гімназії не є балансоутримувачем, ним являється Чернігівська міська рада».

Відповідно до Статуту Чернігівської гімназії № 7 Чернігівської міської ради, затвердженого Рішенням міської ради 10 липня 2024 року № 41/VІІІ-27, Чернігівська гімназія № 7 Чернігівської міської ради є закладом загальної середньої освіти, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Чернігова, створений відповідно до рішення Чернігівського виконавчого комітету міської ради у 1970 році, зареєстрований розпорядженням міського голови від 01.02.2001 № 31-р (п. 1.1).

Засновником гімназії є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради. Уповноваженим органом засновника є управління освіти Чернігівської міської ради (п. 1.3).

Відповідно до пункту 7.3 Статуту директор гімназії здійснює безпосереднє управління гімназією і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність гімназії.

Відповідно до інформації Управління освіти Чернігівської міської ради від 05.05.2025, наданої на виконання ухвали суду, відповідно до Статуту Чернігівської гімназії № 7 Чернігівської міської ради, зокрема пункту 10.4, бухгалтерський облік та фінансова звітність гімназії здійснюється через централізовану бухгалтерію управління освіти Чернігівської міської ради. Відтак, зазначений заклад дошкільної освіти не має власних банківських рахунків. Розпорядження бюджетними коштами, які виділяються з бюджету громади на утримання закладу, здійснюється управлінням освіти Чернігівської міської ради через відкриті в територіальних органах державної казначейської служби України розрахункові рахунки.

Відповідно до пункту 9.2. Статуту, майно гімназії складають матеріальні та нематеріальні активи, основні фонди та оборотні засоби, а також інші цінності, вартість яких відображається у бухгалтерських документах централізованої бухгалтерії управління освіти Чернігівської міської ради. Майно, яке закріплено за закладом освіти, перебуває у користуванні управління освіти Чернігівської міської ради на праві оперативного управління відповідно до Договору на закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова на праві оперативного управління від 07.06.2012. Підставою для передачі Уповноваженим органом, в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, користувачеві, в особі управління освіти Чернігівської міської ради, майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова для здійснення некомерційної господарської діяльності, є рішення Чернігівської міської ради від 30.03.2012 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова» (19 сесія 6 скликання). У вказаному Договорі зазначено інформацію про назву підрозділу за яким визначено приналежність переданого майна. Підвальне приміщення, яке розміщене в будівлі, закріпленою за Чернігівською гімназією № 7 Чернігівської міської ради, окремо в бухгалтерських документах не обліковується, оскільки є частиною будівлі закладу освіти.

Оскільки бухгалтерський облік здійснюється централізованою бухгалтерією управління освіти Чернігівської міської ради, облік майна, ведення господарських та фінансових операцій, які відображені в меморіальних ордерах та головній книзі бухгалтерського обліку, нарахування зносу та оформлення інших бухгалтерських документів здійснюється управлінням освіти, а майно, яким користується заклад, закріплюється за ним на підставі договорів матеріальної відповідальності. Повноваження щодо розпорядження зазначеним майном належать власнику - Чернігівській міській раді.

Згідно з копією Договору на закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова на праві оперативного управління від 07.06.2012, укладеного між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Управлінням освіти Чернігівської міської ради, до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, переданого в оперативне управління Управління освіти Чернігівської міської ради входять основні засоби, у тому числі триповерхова будівля, належні ЗНЗ № 7, по проспекту Перемоги, буд № 197 (а.с.85-95).

Пунктом 4.5 розділу 4 «Обов`язки користувача» Договору визначено, що користувач майном (Управління освіти і науки Чернігівської міської ради) зобов`язаний дотримуватися протипожежних правил, вимог, стандартів, а також виконувати приписи і постанови органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту, зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням.

Фактична передачі будівлі ЗНЗ № 7 в оперативне управління підтверджується актом приймання-передачі майна від 27.06.2021.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пунктів 1-2 частини першої статті 32 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ України) до захисних споруд цивільного захисту належать: сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Згідно з частиною другою статті 32 КЦЗ України для укриття населення також використовуються споруди подвійного призначення - наземні або підземні будівлі/споруди чи їх окремі частини, що спроектовані або пристосовані для використання за основним функціональним призначенням, у тому числі для захисту населення, та в яких створені умови для тимчасового перебування людей.

В особливий період нарощування фонду захисних споруд цивільного захисту здійснюється шляхом будівництва швидкоспоруджуваних захисних споруд цивільного захисту та створення найпростіших укриттів.

Найпростіше укриття - це фортифікаційна споруда, цокольне або підвальне приміщення, інша споруда підземного простору, в якій можливе тимчасове перебування людей з метою зниження комбінованого ураження від небезпечних чинників, а також від дії засобів ураження в особливий період.

Захисні споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення та найпростіші укриття складають фонд захисних споруд цивільного захисту і належать до засобів колективного захисту.

Отже найпростіше укриття є складовою фонду захисних споруд цивільного захисту.

Механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку визначає Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 (далі Порядок №138).

Також питання утримання та експлуатації фонду захисних споруд цивільного захисту внормовано Вимогами щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579 (далі - Вимоги № 579).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 розділу І «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697, ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами державної влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Статтею 66 Кодексу цивільного захисту України вказано, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Статтею 17-1 КЦЗ України визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) (пункт 1 Положення про Державну службу з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, у редакції, чинній на момент звернення до суду із цим позовом), який здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 цього ж Положення, частина 3 статті 17-1 КЦЗ України).

Згідно з частиною другою статті 17-1 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, серед іншого, перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти.

Частиною першою статті 19 КЦЗ України визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту до яких, крім іншого, віднесено: забезпечення цивільного захисту на відповідній території; взаємодія з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо виконання завдань цивільного захисту; організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.

Згідно з ч. 3 ст. 55 глави 13 Кодексу цивільного захисту України, забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України, до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед іншого, належить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки; утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Отже, Кодексом цивільного захисту України передбачено функціонування єдиної державної системи цивільного захисту, яка, за визначенням Положення про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 № 11, є сукупністю органів управління, сил і засобів центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, виконавчих органів рад, підприємств, установ та організацій, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту.

Відповідно до частини восьмої статті 32 КЦЗ України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Відповідно до пунктів 9-11 Порядку №138 утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами. Так, утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами (пункт 9 Порядку №138). Згідно із пунктом 10 Порядку балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд. Пунктом 3 Порядку №138 визначено, що балансоутримувачі захисних споруд - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно із пунктом 11 Порядку вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Вимог №579, споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни. Балансоутримувач відповідно до норм цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (пункт 6 Розділу VIII Вимог).

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства, дає підстави для висновку, що основним критерієм розмежування повноважень та відповідальності у сфері додержання вимог законодавства щодо утримання фонду захисних споруд цивільного захисту між особами, які фактично використовують чи утримують такі споруди, незалежно від правової підстави такого користування, є перебування об`єкта на балансовому рахунку. Отже особою, яка зобов`язана забезпечувати утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд є саме балансоутримувач, тобто власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Обов`язок утримання таких об`єктів у стані, який відповідає нормативним вимогам безпосередньо кореспондується з наявністю відповідних фінансових можливостей, що випливає із формулювання у ст.32 КЦЗ України «за рахунок власних коштів».

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, будівля в якій розміщена Чернігівська гімназія № 7 Чернігівської міської ради, включаючи підвальне приміщення, яке має статус найпростішого укриття, є комунальною власністю Чернігівської міської ради і перебуває на балансі Управління освіти Чернігівської міської ради. Заклад не є розпорядником коштів, не має власного банківського рахунку та не веде бухгалтерського обліку, який здійснюється через централізовану бухгалтерію управління освіти Чернігівської міської ради. Розпорядження бюджетними коштами, які виділяються з бюджету громади на утримання закладу, здійснюється управлінням освіти Чернігівської міської ради через відкриті в територіальних органах державної казначейської служби України розрахункові рахунки.

Майно, яке закріплено за закладом освіти, перебуває у користуванні управління освіти Чернігівської міської ради на праві оперативного управління відповідно до Договору на закріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова на праві оперативного управління від 07.06.2012.

Згідно з копією цього Договору до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, переданого в оперативне управління Управління освіти Чернігівської міської ради входять основні засоби, у тому числі триповерхова будівля, належні ЗНЗ № 7.

Пунктом 4.5 розділу 4 «Обов`язки користувача» Договору визначено, що користувач майном (Управління освіти Чернігівської міської ради) зобов`язаний дотримуватися протипожежних правил, вимог, стандартів, а також виконувати приписи і постанови органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту, зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням.

Тобто умовами Договору сторони визначили, що саме Управління освіти Чернігівської міської ради у подальшому виступатиме уповноваженим власником майна органом, на якого покладено обов`язок дотримання протипожежних правил при експлуатації будівлі ЗНЗ № 7, у тому числі, розміщеної у її підвальному приміщенні, захисної споруди.

Відповідно до пункту 5 розділу І «Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України», затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 15.08.2016 № 974, забезпечення пожежної безпеки в закладах та установах покладається на їх власників або уповноважені ними органи, керівників (ректори, директори, начальники, завідувачі) (далі - керівники навчальних закладів та установ), керівників структурних підрозділів (факультети, кафедри, лабораторії, навчальні кабінети, цехи, склади, бібліотеки, архіви, майстерні тощо) відповідно до законодавства.

Разом з тим, дотримання правил пожежної безпеки саме на об`єктах фонду захисних споруд в частині визначення відповідальної за це особи, має окреме правове регулювання, пов`язане з особливим їх призначенням, складністю та специфічними вимогами до обладнання таких об`єктів, які потребують, щоб відповідальний орган або особа мали реальні механізми та можливості забезпечення їх дотримання.

Суд зазначає, що указаний пункт 5 розділу І «Правил пожежної безпеки для навчальних закладів та установ системи освіти України» не суперечить вимогам ст. 32 КЦЗ України, оскільки передбачає альтернативну відповідальність як власників, так і уповноважених ними органів, або керівників закладів, керівників структурних підрозділів.

Саме для того, щоб розмежувати обов`язки і відповідальність конкретних органів та посадових осіб з числа вищенаведених, необхідно під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення з`ясовувати обставини, які є складовою об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, а саме, у кого на балансі перебуває споруда цивільного захисту, хто несе відповідальність за обладнання указаної споруди системами протипожежного захисту, з яких джерел такі роботи фінансуються, ким мають виконуватися, та чи була реальна можливість, фінансові та технічні спроможності у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, здійснити ефективні заходи щодо виявлення та усунення порушень.

Як вбачається з аналізу норм законодавства та досліджених матеріалів справи, орган місцевого самоврядування Чернігівська міська рада, яка одночасно є власником захисної споруди, а також уповноважений нею орган - Управління освіти Чернігівської міської ради, який є її балансоутримувачем, наділені, повноваженнями, мають власні кошти та зобов`язані в силу прямих вказівок закону забезпечувати утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням, у тому числі шляхом обладнання їх відповідними системами протипожежного захисту.

Суд звертає увагу, що для покладення на конкретну особу адміністративної відповідальності, недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані.

Зважаючи на специфіку створення та функціонування захисних споруд, директор навчального закладу має вкрай обмежені повноваження, а також не наділений фінансовими та технічними можливостями для ефективного забезпечення дотримання протипожежних вимог на цих об`єктах, а тому у даному випадку не повинен нести відповідальність за порушення правил пожежної безпеки.

Інспектор з пожежного нагляду перед складанням протоколу про адмінправопорушення відносно позивача мав з`ясувати межі її компетенції.

Суд також враховує, що позивач зверталася до Управління освіти та науки Чернігівської міської ради по питанню обладнання підвального приміщення закладу відповідними системами протипожежної безпеки (а.с.47).

З моменту створення укриття комісією, до якої входили представники відповідача, проводився огляд цього укриття, про що складено акт про можливість використання об`єкта для укриття від 21.08.2024. У п. 10 Акту зазначено: «Протипожежний стан: автоматичні системи пожежогасіння та сигналізації не передбачені проектом» (а.с.11).

Вищевказане свідчить про відсутність у діях позивача суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано беззаперечних доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, виконання посадовою особою дій в дотримання вимог ст. 280 КУпАП, забезпечення всебічного та повного з`ясування обставин, що підлягають встановленню та дослідженню при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175 КУпАП, а отже наявні підстави для скасування спірної постанови.

При цьому, суд враховує, що недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Водночас, забезпечення таких прав має бути здійснене у правовий спосіб, у межах наданих відповідним державним органам повноважень та не за рахунок порушення прав осіб, які притягуються до відповідальності за правопорушення, якого не вчиняли.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено та заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 605,5 грн, які підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 134, 139, 241-256, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області (місцезнаходження: проспект Миру, 190-А, м. Чернігів, 14037, ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову державного інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Чернігівського району ЧРУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області Куліди Андрія Сергійовича від 08.04.2025 серії ЧН № 001575 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 175 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 175 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови складено 12.05.2025.

Суддя І.П. Рахманкулова