Справа № 400/8990/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8990/24

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

складено 06.01.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 23 серпня 2024 року №14143/03-16, зобов`язання призначити пенсію за віком, як державному службовцю, за нормами Закону України «Про державну службу» із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи на посадах у митних органах,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати неправомірним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 23.08.2024 № 14143/03-16 про відмову в переведенні з пенсії за віком, призначену згідно Закону № 1058-ІV, на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплачувати пенсію за віком, як державному службовцю, за нормами Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 24.11.1993 до 12.08.2016 року у Миколаївській митниці з дня подання заяви - 15.08.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивач в період з 24.11.1993 до 12.08.2016 працювала в Миколаївській митниці та досягла пенсійного віку, має страховий стаж 30 років, вона 15.08.2024 звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області (Інгульське об`єднане ПФУ м. Миколаєва) із заявою про переведення на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 23.08.2024 № 14143/03-16 позивачу було протиправно відмовлено у призначені пенсії державного службовця. При цьому позивач вказувала на протиправність підстав такого рішення, оскільки пенсійний орган дійшов хибного висновку про те, що робота позивача в митних органах з 24.11.1993 до 12.08.2016 не віднесена до державної служби.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 :

- визнане протиправним та скасоване рішення від 15.08.2024 року О/Р 38 (за штрих-кодовим ідентифікатором від 23.08.2024 № 14143/03-16);

- зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 24.11.1993 до 12.08.2016 у Миколаївській митниці, призначити та виплатити пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня подання заяви - 15.08.2024 року.

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн, сплачений квитанцією № 0.0..1 від 20.09.2024 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не надав належної правової оцінки всім суттєвим обставинам справи, що стало причиною неправильного вирішення даної справи.

Так, апелянт вказує, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У заяві від 15.08.2024 позивач просила про переведення на пенсію за віком державного службовця у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу». Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.08.2024 за № 38 позивачу відмовлено у такому переведенні.

Апелянт звертає увагу на те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Заперечуючи висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання апелянта зарахувати до стажу державної служби позивача період роботи позивача в органах митної служби, апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував приписи частини другої статті 558 Митного кодексу України, відповідно до яких пенсійне забезпечення працівників митних органів, організацій, які не є посадовими особами митної служби України, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Періоди роботи посадових осіб митниці на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Періоди роботи працівників митниці на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

За наведених обставин апелянт вважає, що позивач не набула достатнього стажу для призначення пенсії державного службовця, а відповідно і права на переведення з одного виду пенсії на інший, з огляду на положення пункту 12 Прикінцевих Положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, внаслідок чого позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. При цьому апелянт посилається на аналогічну правова позиція зазначену в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 по справі №300/3918/20.

Також, посилаючись на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 460/18282/23, апелянт звертає увагу, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого й належить розгляд відповідних документів, а тому суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії чи його достатність, за умови, що таких дій не вчинив відповідач. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що позовна вимога про зобов`язання призначити позивачу пенсію на даній стадії є передчасною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суд від 06.01.2025 у справі №400/8990/24 - без змін.

В обґрунтування вимог відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що апеляційна скарга складена формально, без врахування фактичних обставин справи, оскільки працівники митних органів - є посадовими особами, які у свою чергу є державними службовцями, що було встановлено нормами Митних кодексів України, починаючи з 1991 року та Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), відповідно до копії трудової книжки (а.с. 11-17):

- з 24.11.1993 призначена на посаду інспектора Миколаївської митниці,

- з 01.08.1994 призначена на посаду старшого інспектора Миколаївської митниці,

- 02.06.1995 прийнята присяга державного службовця,

- 30.03.1996 присвоєне персональне звання інспектора митної служби ІІ рангу Миколаївської митниці,

- з 26.01.1997 призначена на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку, контролю та звітності,

- 01.04.1997 звільнена з роботи у зв`язку з ліквідацією Миколаївської митниці,

- з 01.04.1997 призначена на посаду заступника головного бухгалтера Миколаївської митниці ДМС України,

- 19.03.1998 присвоєне персональне звання інспектора митної служби І рангу Миколаївської митниці ДМС України,

- 24.07.2000 присвоєне персональне звання «Радник митної служби ІІІ рангу» Миколаївської митниці ДМС України,

- з 14.05.1999 призначена на посаду головного інспектора Миколаївської митниці ДМС України,

- 05.09.2003 присвоєне персональне звання «Радник митної служби ІІ рангу» Миколаївської митниці ДМС України,

- з 12.01.2006 переведена на посаду головного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності Миколаївської митниці ДМС України,

- з 24.07.2006 призначена на посаду начальника сектору обліку матеріальних цінностей на балансових та позабалансових рахунках служби фінансів, бухгалтерського обліку та звітності Миколаївської митниці ДМС України,

- 22.08.2006 присвоєне спеціальне звання «Радник митної служби 2 рангу»,

- 20.01.2012 переведена на посаду провідного інспектора господарсько-експлуатаційного відділу,

- на підставі постанови КМУ №229 від 20.03.2013 Миколаївська митниця ДМС України реорганізована шляхом приєднання до Миколаївської митниці Міндоходів,

- з 01.06.2013 переведена на посаду головного інспектора відділу ресурсного забезпечення та зв`язку адміністративно-господарського управління Миколаївської митниці Міндоходів,

- 01.06.2013 присвоєно 11 ранг державного службовця,

- з 29.10.2013 переведена на посаду головного державного інспектора відділу ресурсного забезпечення та зв`язку адміністративно-господарського управління Миколаївської митниці Міндоходів,

- 25.12.2013 присвоєне спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІ рангу»,

- на підставі постанови КМУ №311 від 06.08.2014 Миколаївська митниця Міндоходів реорганізована шляхом приєднання до Миколаївської митниці ДФС,

- з 14.02.2015 переведена на посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення, утримання нерухомого майна та зв`язку управління інфраструктури Миколаївської митниці ДФС,

- з 02.03.2016 переведена на посаду заступника начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Миколаївської митниці ДФС,

- з 12.08.2016 звільнена з найманої посади заступника начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Миколаївської митниці ДФС, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до ч. 3 ст.86 Закону України «Про державну службу» та ст. 38 КЗпП України.

Отже, позивач має безперервний стаж роботи в митних органах з 24.11.1993 до 12.08.2016, що становить 22 роки 07 місяці та 19 днів, на день звільнення має 11 ранг державного службовця та спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІ рангу», звільнена відповідно до ч. 3 ст.86 Закону України «Про державну службу».

Також, відповідно до копії трудової книжки, позивач до 24.11.1993 року, працювала на посаді підсобного робочого Миколаївського облонкодиспансеру з 06.03.1980 до 19.02.1981; в Миколаївському морському порті працювала з 25.02.1991 до 21.05.1982; у колгоспі імені Кірова працювала в період з 31.05.1982 до 30.11.1982; тимчасовим робочим з 25.05.1983 до 05.04.1984; на посадах в Ленінському РОНО з 01.09.1984 до 09.11.1993.

Отже, відповідно до записів в трудовій книжці позивач має загальний трудовий стаж більше 30 років.

Станом на 15.08.2024 позивачу виповнилось повних 65 років.

Відповідно до матеріалів справи, 15.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до Інгульського об`єднаного ПФУ м. Миколаєва Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області (за місцем реєстрації місця свого проживання (а.с. 9), із заявою про переведення на пенсію за іншим законом, а саме на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993.

Вказана заява за технологією екстериторіального призначення/перерахунку пенсії (постанова правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови від 07.07.2014 №13-1, із змінами внесеними постановою від 16.12.2020 №25-1), була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким 18.08.2025 було прияйте рішення О/Р 38 (за штрих-кодовим ідентифікатором від 23.08.2024 № 14143/03-16) про відмову у переведені на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 20-21).

Відповідно до змісту вказаного рішення, підставою для відмови у переведені на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є те, що Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вважає, що період роботи позивача з 24.11.1993 до 12.08.2016 на посадах в Миколаївській митниці не належить до посад, віднесених до категорії посад державної служби. Такий висновок Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ґрунтується на тому, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи на посаді державного службовця для стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Відповідно до статті 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VIта постанови КМУ від 02.06.2021 №558 посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ. При цьому Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у рішенні вказало, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала у Миколаївській митниці ДМКУ з 24.11.1993, прийняла присягу 02.06.1995, 30.03.1996 присвоєно персональне звання інспектора митної служби ІІ рангу.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на службових (посадових) осіб митних органів, яким присвоєні спеціальні звання, розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення та стаж роботи у митних органах відноситься до державної служби, який має враховуватись для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". А на момент набрання чинності Законом України №889-VIII позивач займала посаду державної служби та мала не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», та на момент подання заяви про призначення пенсії відповідно до Закону України №889-VIII позивач мала не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (надалі Закон №3723-ХІІ), державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (надалі Закон №889-VIII в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону №889-VIII, Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтю 37 Закону №3723-XII було доповнено частиною п`ятнадцятою згідно із Законом №404-VII (404-18 ) від 04.07.2013, відповідно до якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку

Відповідно до статті 568 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, який набрав чинності з 01.06.2012, служба в митних органах України є державною службою, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, пов`язаній із створенням сприятливих умов для розвитку законної зовнішньоекономічної діяльності, забезпеченням безпеки суспільства та захистом митних інтересів України.

На час виникнення спірних правовідносин статтею 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, передбачено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України

Статтею 544 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI визначені призначення та основні завдання митних органів.

Відповідно до первинної редакції статті 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Пенсійне забезпечення працівників митних органів, організацій, які не є посадовими особами митної служби України, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Пенсійне забезпечення працівників митних органів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Посадовим особам митних органів у період роботи в таких органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються (абзац третій діяв з 01.04.2015 до 31.12.2015).

Водночас, норми Митного кодексу України від 11.07.2002 №92-IV, який був чинний в період з 01.01.2004 до 01.06.2012, в період перебування позивача на посадах в органах митної служби, визначали, що працівники митних органів є посадовими особами на них розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення, зокрема, стаття 430 встановлювала, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу», а стаття 408 - що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Митний кодекс України від 12.12.1991 №1970-ХІІ, який був чинним в період з , що був чинний з 01.01.1992 до 16.05.2008, а саме стаття 156 передбачала, що працівник митного органу України є представником державного органу.

Отже, враховуючи записи в трудовій книжці позивача, якими підтверджена робота позивача в Миколаївській митниці на посадах, що свідчать про віднесення позивача до посадової особи митного органу, яка є державним службовцем, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на службових (посадових) осіб митних органів, яким присвоєні спеціальні звання, розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення та стаж роботи у митних органах відноситься до державної служби, який має враховуватись для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також, матеріалами справи підтверджено, що в період з 24.11.1993 по 12.08.2016 позивач працювала в митних органах, нею прийнята присяга державного службовця, та позивачу присвоєні звання інспектора митної служби, радника митної служби, радника податкової та митної справи, та ранги державного службовця.

Відповідно до запису №11 трудової книжки, 12.08.2016 припинено державну службу на посаді начальника відділу митних інформаційних технологій Миколаївської митниці та звільнено із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію.

Отже, на час набрання чинності Законом України №889-VIII позивач займала посаду державної служби та мала не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу». На момент подання заяви про призначення пенсії (15.08.2024) відповідно до Закону України №889-VIII позивач мала не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, досягла пенсійного віку (65 років), мала загальний трудовий (страховий) стаж більше 30 років.

Вказане свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, оскаржуване в цій справі рішення Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є протиправним.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не надання судом першої інстанції належної правової оцінки всім суттєвим обставинам справи, оскільки ці доводи спростовані мотивувальною частиною оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Посилання апелянта на статтю 558 Митного кодексу України є недоречним, оскільки цією нормою врегульоване питання взаємодії митних органів з правоохоронними органами.

Доводи стосовно того, що періоди роботи посадових осіб митниці на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, спростовуються наведеними вище нормами матеріального права.

Помилковим та таким, що ґрунтується на припущеннях, апеляційний суд вважає посилання апелянта в оскаржуваному рішення про відмову у переведені на інший вид пенсії, на те, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи на посаді державного службовця для стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Посилання апелянта на рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 по справі №300/3918/20 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 460/18282/23, апеляційний суд відхиляє в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відхиляє апеляційний суд і доводи апелянта щодо передчасності позовних вимог стосовно призначення пенсії державного службовця, оскільки приймаючи оскаржуване рішення пенсійний орган дійшов помилкового висновку лише щодо відсутності у позивача однієї з чотирьох умов - стажу державної служби, наявність якого правильно встановлена рішенням суду першої інстанції в цій справі.

Стосовно доводів апелянта про те, що суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії чи його достатність, за умови, що таких дій не вчинив відповідач, апеляційний суд зазначає, що документи, які були надані до позовної заяви (копія трудової книжки, копії довідок) були надані до пенсійного органу та ним дослідженні, також пенсійним органом помилково встановлена відсутність у позивача стажу державної служби та як наслідок відсутність права на пенсію державного службовця. Отже, апелянт вчиняв дії щодо дослідження документів, що встановлення відсутності стажу державної служби та щодо відсутності права на пенсію державного службовця. Таким чином, вказана доводи є неспроможними.

Щодо зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відновити порушене права позивача на отримання пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, апеляційний суд зазначає таке.

Пункт 10 та пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII не встановлюють порядку подання документів для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІ.

Так само і Порядок призначення пенсії деяким категоріями осіб, затверджений постановою КМУ №622 від 14.09.2016, не визначає конкретного територіального пенсійного органу до якого має звернутись особа із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІ.

Натомість ст. 90 Закону №889-VIII та пункт 1 Порядку призначення пенсії деяким категоріями осіб, затвердженого постановою КМУ №622 від 14.09.2016, встановлюють, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Так, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (надалі Порядок №22-1).

За приписами п. 1.1. Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За приписами п. 4.1 Порядку №22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, орган, що призначає пенсію, який розглянув заяву позивача за принципом екстериторіальності є апелянт ГУ ПФУ в Іванов-Франківській області, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо зобов`язання саме цього органу, що призначає пенсію, зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 24.11.1993 по 12.08.2016 року у Миколаївській митниці, призначити та виплатити пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня подання заяви - 15.08.2024. Адже, після призначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Іванов-Франківській області ОСОБА_1 пенсії за віком як державному службовцю, її електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення буде передана до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №400/8990/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 08.05.2025

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька