Справа № 320/30711/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року Київ справа №320/30711/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Столичного округу до Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково дослідна станція», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії, -

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Столичного округу до Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково дослідна станція», в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- зобов`язати Державне підприємство «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», відповідно до вимог законодавства України, забезпечити проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем покладеного законом на нього обов`язку щодо організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на правомірності своєї поведінки у межах спірних правовідносин, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Такі доводи заперечено відповідачем у наданій суду відповіді на відзив.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Бучанською окружною прокуратурою Київської області під час виконання повноважень встановлено порушення природоохоронного законодавства, що полягає у невжитті землекористувачем заходів для забезпечення охорони і збереження об`єкта природного заповідного фонду - ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» (далі - пам`ятка), що розташований в адміністративних межах Немішаївської селищної територіальної громади (раніше - с. Пороскотень, Клавдієвська селищна рада Бородянського району) Київської області.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 715-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» с. Пороскотень, яке входило до складу Клавдієво-Тарасівської селищної ради входить до складу Немішаївської об`єднаної територіальної громади.

Ботанічна пам`ятка природи загальнодержавного значення «Урочище Бабка», площею 78 га, створена на підставі розпорядження Ради Міністрів У PCP від 14.10.1975 №780-Р та оголошена територією природно-заповідного фонду.

У подальшому, наказом Міністерства екології та природних ресурсів України «Про затвердження Положення про ботанічну пам`ятку природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» №25 від 28.01.2013 затверджено Положення про ботанічну пам`ятку природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» (далі - Положення).

Згідно з п. 1.2. Положення пам`ятка природи входить до складу природно- заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання.

Відповідно до п. 1.3. Положення пам`ятка природи загальною площею 78 га розташована в адміністративних межах Клавдієвської селищної ради Бородянського району Київської області Діброво-Ленінського лісництва в кв. 41 вид. 11, кв. 42 вид. 12, 17, кв. 43 вид. 23, 24, кв. 51 вид. 1, кв. 5 2 вид. 1, 5 і перебуває у користуванні ДП «Клавдієвське лісове господарство» (далі також - Землекористувач).

Відповідно до п. 2.1. Положення Пам`ятку природи створено з метою збереження унікального ландшафту півдня Київського Полісся з високопродуктивними дубовими і змішаними насадження та багатим підліском, де в трав`яному покриві проростають чорниця, суниця, брусниця та гриби. Посеред урочища мальовниче озеро площею 7 гектарів.

Згідно з п. 1.6. Положення, межі Пам`ятки природи встановлюються у натурі (на місцевості), оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держземагентства та Землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма №6-зем) та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.

Відповідно до п. 1.5. Положення землекористувач на території Пам`ятки природи у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про природно-заповідний фонд України», іншими законодавчими і нормативно-правовими актами та цим Положенням, забезпечує і несе відповідальність за належний стан території Пам`ятки природи та додержання встановленого режиму території.

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області з метою забезпечення режиму охорони та збереження ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» 12.10.2009 землекористувачу - ДП «Клавдієвське лісове господарство» видано охоронне зобов`язання за №ППБЗД 1-563, яке зареєстровано в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища в Київській області 23.02.1999.

Відповідно до вказаного охоронного зобов`язання ДП «Клавдієвське лісове господарство» забезпечує додержання вимог заповідного режиму на території ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» та згідно зі ст.ст. 27, 28, 46, 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» виносить в натуру межі природно-заповідної території, встановлює державні межові, інформаційно-охоронні знаки, інформаційні щити, наносить контури природно-заповідної території на планово-картографічні матеріали лісовпорядкування і землеустрою з детальною характеристикою в таксаційних описах і проектах внутрішньогосподарського землеустрою.

В подальшому, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області з метою забезпечення режиму охорони та збереження ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» 23.04.2013 землекористувачу - ДП «Клавдієвське лісове господарство» видано охоронне зобов`язання за № ППБЗД 1-563.

Відповідно до вказаного охоронного зобов`язання ДП «Клавдієвське лісове господарство» як землекористувач (землевласник) зобов`язаний: дотримуватись встановленого режиму для території природно-заповідного фонду відповідно до Положення; не здійснювати у межах території природно- заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію природно-заповідного фонду; дотримуватися вимог щодо використання території природно-заповідного фонду; забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території природно-заповідного фонду.

За змістом вказаного охоронного зобов`язання, вказана Пам`ятка природи передається ДП «Клавдієвське лісове господарство» під охорону та дотримання встановленого режиму території ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка». Землекористувач (землевласник) забезпечує охорону та збереження території, що перебуває у його користуванні (власності).

У той же час, відомості про визначення меж та встановлення їх в натурі (на місцевості) об`єкту природно-заповідного фонду - ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка», відсутні.

Так, за інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної військової адміністрації №1225-28.05.03-2024 від 10.04.2024 межі ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» не винесені в натурі, відповідний проект землеустрою не розроблявся.

Відсутність визначених меж Пам`ятки природи підтверджується і листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-10-0.3-3803/2-24 від 15.04.2023, відповідно до якого у регіональному фонді документації із землеустрою та оцінки земель Головного управління відсутня документація із землеустрою щодо організації території та встановлення меж земельної ділянки на місцевості (в натурі) ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище Бабка». Відомості про земельну ділянку даного об`єкту природно заповідного фонду до Державного земельного кадастру, не вносились.

За інформацією Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (далі - Відділ) у Відділі відсутні будь-які матеріали чи документація із землеустрою щодо земельної ділянки ботанічної пам`ятки природа загальнодержавного значення «Урочище Бабка». Згідно з наявною в Головному управлінні інформацією Урочище Бабка площею 78 га розташоване на землях ДП «Клавдієвське лісове господарство».

Бучанською окружною прокуратурою Київської області 02.04.2024 до ДП «Клавдієвське лісове господарство» скеровано лист №53/1-2334 вих-24 щодо надання відомостей, зокрема, про те, чи виготовлялась документація із землеустрою щодо винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» в натурі на місцевості.

Відповідно до листа ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» № 238/04 від 12.04.2024 документація із землеустрою щодо винесення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі на місцевості та проект його створення, який включає текстове описання проходження його меж на місцевості, не розроблялися у зв`язку з відсутністю коштів.

Таким чином, судом встановлено, що протягом тривалого часу землекористувачем не вжито заходів щодо визначення меж Пам`ятки природи та встановлення їх в натурі (на місцевості), у зв`язку з чим відомості про земельну ділянку, на якій розташований вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не внесено до Державного земельного кадастру, що, на думку суду, створює загрозу цілісності Пам`ятки природи та може призвести до пошкодження, знищення унікального ландшафту.

Крім того, через відсутність встановлених меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» існує реальна загроза вибуття із власності держави особливо цінних земель, що належать до природно-заповідного фонду.

До вказаних висновків суд дійшов з урахуванням такого.

На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України №1233 від 27.12.2022 змінено найменування Державного підприємства «Клавдієвське лісове господарство» на Державне підприємство «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» без зміни коду ЄДРПОУ. Отже, всі права ДП «Клавдієвське лісове господарство» перейшли до ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», у тому числі і обов`язок із забезпечення режиму охорони та збереження територій ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка».

Так, відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти-природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно зі ст. 43 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно- заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду, для яких не створюються спеціальні адміністрації, здійснюється підприємствами, установами та організаціями, у віданні яких перебувають ці території та об`єкти.

Оголошення пам`яток природи відповідно до ст. 27 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» проводиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених пам`ятками природи, відповідно до ст. 28 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Разом з цим, стаття 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначає, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Частиною 5 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Таким чином, зі змісту вище зазначених норм законодавства вбачається, що для забезпечення режиму охорони та збереження об`єкта природно-заповідного фонду власники або користувачі такого об`єкту зобов`язані вжити всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про природно-заповідний фонд України», зокрема, вжити заходів для визначення та встановлення в натурі (на місцевості) меж територій природно-заповідного фонду, установлення охоронних зон, укладення та виконання охоронного зобов`язання.

Як вже зазначалось вище, землекористувач допустив протиправну бездіяльність з вказаного питання, а саме протягом тривалого часу не вживає заходів щодо винесення меж Пам`ятки природи та закріплення їх в натурі (на місцевості), що створює загрозу подальшого існування об`єкту природно-заповідного фонду у своєму автентичному стані.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У статті 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого, організація землеустрою та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно- заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Згідно зі ст. 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд»).

Відповідно до абзаців 11, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про землеустрій» землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно- територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

В пункті «г» ч. 1 ст. 20 Закону України «Про землеустрій» вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико- культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути землекористувачі.

Частиною 2 ст. 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» витрати, пов`язані із забезпеченням режиму охорони заказників, пам`яток природи, заповідних урочищ та парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, здійснюються за рахунок підприємств, установ, організацій, інших землевласників та землекористувачів, на території яких вони знаходяться.

Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм, на ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та встановлення їх в натурі (на місцевості), а саме замовлення проекту землеустрою та здійснення контролю за його виготовленням.

Натомість, через тривалу бездіяльність щодо виконання вимог чинного законодавства та охоронного зобов`язання на даний час межі ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» не визначені, територія об`єкту до даних Державного земельного кадастру не внесена, тому існує небезпека використання землі на території пам`ятки природи не за цільовим призначенням. Відсутність встановлених меж в натурі фактично унеможливить збереження його природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів по винесенню меж пам`ятки природи та закріпити його межі в натурі (на місцевості).

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо недостатнього фінансування з метою виконання покладеного на нього обов`язку з організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості), оскільки така бездіяльність мала місце протягом тривалого часу, а відповідачем не надано суду доказів з вжиття вичерпних заходів щодо отримання такого фінансування.

Щодо питання органів, уповноважених здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №159 «Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища» припинено повноваження Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Київській області, до повноважень якого входило здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері організації, охорони та використання об`єктів природно-заповідного фонду.

Поряд із цим, питання забезпечення здійснення повноважень з охорони навколишнього природного середовища на місцевому рівні та передачі функцій від територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України урегульовано Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації повноважень органів виконавчої влади у сфері екології та природних ресурсів, у тому числі на місцевому рівні».

Так, повноваження територіальних органів Центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища передано обласним, Київській, Севастопольській міським державним адміністраціям.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Таким органом на території Київської області є Київська обласна державна адміністрація.

Крім того, до структури Київської обласної державної адміністрації входить Департамент екології та природних ресурсів, основним завданням якого згідно з положенням, затвердженим розпорядженням обласної державної адміністрації від 22.02.2018 № 94, є забезпечення реалізації на території Київської області державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), у сфері заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі, здійснення управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на території Київської області.

Департамент відповідно до своїх повноважень, зокрема, в межах компетенції забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі, здійснення управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на території Київської області.

Крім того, відповідно до затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 №18 «Про затвердження Положення про Державну екологічну інспекції Столичного округу (нова редакція)», Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; звертається до суду із позовами щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб.

Таким чином, уповноваженими державою органами у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція Столичного округу, яка має повноваження звертатись до суду з метою реалізації повноважень у сфері охорони й збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду та Київська обласна державна адміністрація, яка є державним органом управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів.

При цьому, щодо питання підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави у спірних правовідносинах, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист' інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 (далі - Рішення Конституційного Суду України) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У вказаному випадку інтерес держави полягає у необхідності неухильного дотримання вимог законодавства в сфері охорони об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Згідно зі ст. 5 «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Подання прокуратурою вказаної позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об`єкта природно- заповідного фонду, що неможливо без встановлення його меж в натурі на місцевості.

Твердження про те, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» висловлене і Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 10.11.2004. Вказані висновки знайшли своє відображення у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-92цс13, в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави.

За таких умов, охорона та збереження об`єктів та територій природно- заповідного фонду є пріоритетом та незмінно складає державний і суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» Європейський Суд з прав людини висловив думку, що сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Відповідно до ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Такими органами у даному випадку є Київська обласна державна адміністрація та Державна екологічна інспекція Столичного округу.

З аналізу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що надавши прокурору повноваження представництва, законодавець визначив можливість органів прокуратури захищати державні інтереси, якщо уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави.

«Нездійснення захисту» проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

У своїй постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, подаючи до суду позов, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Зважаючи на вищезазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, Бучанською окружною прокуратурою Київської області подається вказаний позов в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Столичного округу, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», позивачем встановлено обставини недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у не винесенні меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» та не закріпленні її меж в натурі (на місцевості).

Так, про виявлені прокуратурою порушення законодавства в частині не встановлення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» в натурі (на місцевості) відповідні суб`єкти владних повноважень були повідомлені: листами позивача від 10.02.2023 №53/1-1075 вих-23, від 02.04.2024 №53/1-2330 вих-24 - Київська обласна державна адміністрація та листом позивача від 02.04.2024 №53/1-2336 вих-24 - Державна екологічна інспекція Столичного округу.

Крім того, відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації №473-28.05.3-2023 від 17.02.2023 Департаментом у додатку зазначено перелік територій та об`єктів природно-заповідного фонду Бучанського району Київської області з інформацією про наявність землевпорядної документації щодо винесення їх меж в натуру, серед яких, зокрема, в пункті 1 зазначено відомості про ботанічну пам`ятку природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка», межі якої не винесено в натуру. Таким чином, Департамент обізнаний в порушенні вимог законодавства про природно-заповідний фонд, проте, належних заходів спрямованих на захист інтересів держави ні Київською обласною державною адміністрацією, ні Державною екологічною інспекцією Столичного округу не вжито.

Разом з тим, відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації №1225-28.05.3-2024 від 10.04.2024 Департаментом зазначено, що межі ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» не винесено в натуру. Таким чином, Департамент обізнаний в порушенні вимог законодавства про природно- заповідний фонд, проте, належних заходів спрямованих на захист інтересів держави ні Київською обласною державною адміністрацією, ні Державною екологічною інспекцією Столичного округу не вжито.

Листи Бучанської окружної прокуратури від 02.04.2024 №53/1-2330 вих-24 та від 02.04.2024 №53/1-2336 вих-24 Київською обласною державною адміністрацією та Державною екологічною інспекцією Столичного округу залишені без відповіді.

Однак, Київська обласна державна адміністрація дорученням від 02.04.2024 №103 3 7/01/2024 передоручила розгляд листа прокурора Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, що свідчить про те, що останньою не вжито заходів з метою усунення допущених порушень інтересів держави у сфері охорони та ефективного використання природно-заповідного фонду. Київська обласна державна адміністрація незважаючи на наявні порушення не звернулась до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вжити заходів щодо винесення в натурі меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка».

Згідно інформації Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації від 12.04.2024 №125 5-28.05.3-2024 порушені у листі питання опрацьовано Департаментом у межах розгляду листа Бучанської окружної прокуратури від 02.04.2024 № 53/1-2332 вих-24. За результатами розгляду Бучанську окружну прокуратуру поінформовано листом Департаменту від 10.04.2024 №1225-28.05.3-2024.

Відповідно до листа Державної екологічної інспекція Столичного округу від 09.04.2024 №9/6/2-30/954, враховуючи те, що у разі, коли розрахунки збитків проведено не особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, не на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт порушень, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог природоохоронного законодавства фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами, Інспекція позбавлена можливості щодо пред`явлення позову. Разом з тим, Інспекція не заперечує щодо пред`явлення прокуратурою позову в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вжити заходів.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що порушені державні інтереси є незахищеними, з боку зазначених органів державної влади має місце бездіяльність, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення даного позову.

З огляду на викладене, на думку суду, у прокурора були обґрунтовані підстави для пред`явлення позовної заяви в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Столичного округу у зв`язку із здійсненням останніми захисту інтересів держави неналежним чином.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваної бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до платіжжної інструкції від 13.05.2024 №1249 позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 3028,00 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 3028,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність державного підприємства «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Зобов`язати Державне підприємство «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» (07850, Бучанський р-н, Київська обл., с.м.т. Клавдієво-Тарасове, вул. Вербна, буд. 4; ), відповідно до вимог законодавства України, забезпечити проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Стягнути з Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» (07850, Бучанський р-н, Київська обл., с.м.т. Клавдієво-Тарасове, вул. Вербна, буд. 4; ) на Бучанської окружної прокуратури Київської області (; адреса: вул. Володимира Ковальського (Пушкінська), 61/1, м. Буча, Київська обл., 08292) судові витрати у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.