Справа № 468/303/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 468/303/25
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2025 року (суддя Квєтка І.А., м. Снігурівка, повний текст рішення складений 17.03.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

17.02.2025 до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.02.2025, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн., а провадження у справі закрити.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування поданої скарги апелянт наполягав на відсутності в матеріалах справи доказів в підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме не прибуття в 7-денний термін до відповідного ТЦК та СП для взяття його на військовий облік.

Окремо апелянт зауважив, що від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. В даному випадку справу про адміністративне правопорушення фактично розглянуто керівником структурного підрозділу, а не керівником відповідного територіального центру.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи відповідно до частини п`ятої статті 286 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 22 серпня 2021 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , придатний до військової служби, адресою його проживання зазначена АДРЕСА_1 , сімейний стан - одружений, родина: дочка ОСОБА_2 , 2020 р.н., дружина - ОСОБА_3 , 1998 р.н.

05.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки військово-облікових даних.

Під час проведення звірки було встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №1 від 07.01.2025 року про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 до 15 січня 2025 року та розпорядження Снігурівської міської військової адміністрації Баштанського району Миколаївської області від 07.01.2025 року за №5-р/в.

Відповідно до акту про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного за місцем реєстрації у населеному пункті на території Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області Мирненського старостинського округу Снігурівської міської ради від 17.01.2025 року встановлено що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживає на території старостинського округу за місцем реєстрації, місце теперішнього фактичного проживання військовозобов`язаного вказано м. Миколаїв.

Крім того відповідно до витягу електронної база даних про військовозобов`язаних, призовників і резервістів гр. ОСОБА_1 значиться як порушник військового обліку за неповідомлення про зміну свого місця проживання та в семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо взяття на військовий облік ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

В діях гр. ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 ч. 3 КУпАП.

У зв`язку із чим уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 складено протокол №30 від 05 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 не проживає на території старостинського округу за місцем реєстрації, місце теперішнього фактичного проживання військовозобов`язаного вказано м. Миколаїв, чим допустив порушення п. 7 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" визначених у Додатку №2 до постанови КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" під час дії особливого періоду та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

У поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що з порушенням не згоден, жодних викликів про необхідність явки до РТЦК не отримував, підприємство не повідомило РТЦК про його бронювання, місце проживання не змінював, 17 січня 2025 року перебував у відрядженні.

На підставі встановлених у протоколі обставин, 12 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_5 прийнято постанову за №30, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Вважаючи постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про його скасування.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що спірна постанова винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративного стягнення за відсутності доказів правопорушення. Позивач наполягає, що з 2010 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання не змінював, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є його сусідами, та батьків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які зареєстровані та проживають за вказаною адресою на постійній основі. Відтак акт, складений представниками Мирненського старостинського округу 17 січня 2025 року про його непроживання за вказаною адресою у зв`язку із вибуттям до АДРЕСА_2 , складений формально та не відповідає дійсності. Крім того, він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з 03 квітня 2024 року по теперішній час працює на посаді фахівця зі збору інформації групи нетехнічного обстеження Представництва ХАЛО ТРАСТ в Україні, що передбачає часті відрядження. У період з 16 січня 2025 року по 17 січня 2025 року перебував у службовому відрядженні у АДРЕСА_3 , що свідчить про поважність причини відсутності за місцем проживання. Жодних доказів його фактичного проживання у м. Миколаїв матеріали справи не містять. Викликів про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував, про необхідність явки дізнався з інформаційної системи Резерв +. У відповідності до витягу з Наказу Мінекономіки від 05 листопада 2024 року №25316 йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 10 травня 2025 року. Обов`язку прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 не мав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач фактично змінив місце проживання, що підтверджено актом про непроживання від 17 січня 2025 року, тому у нього виник обов`язок протягом наступних семи днів стати на облік в РТЦК за новим місцем проживання у м. Миколаїв, що ним зроблено не було.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступного.

Так, згідно положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та незараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-закордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Згідно із абзацом 3 пункту 16 Порядку №1487 персонально-первинний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до пункту 3 Порядку №1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно пункту 4 Порядку №1487 завданнями військового обліку є: утворення військового резерву людських ресурсів, накопичення військово-навчених людських ресурсів, необхідних для укомплектування Збройних Сил, інших військових формувань у мирний час та в особливий період; проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників, військовозобов`язаних та резервістів для їх ефективного використання вт інтересах оборони та національної безпеки держави; своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; організація своєчасного бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

За пунктом 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Пунктом 23 Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Згідно додатку 2 до Порядку №1487 від 30.12.2022 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік; особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, у вигляді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 фактично змінив місце проживання, яке зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено актом про непроживання від 17 січня 2025 року, тому у нього виник обов`язок протягом наступних семи днів стати на облік в РТЦК за новим місцем проживання у м. Миколаїв, що ним зроблено не було.

Колегія суддів вважає, що таки висновки суду першої інстанції є помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи.

По-перше, висновки суду про те, що позивач проживає у м. Миколаїв не підтверджені жодним доказом, тобто є припущенням.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

По-друге, статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади отриманого від Снігурівської територіальної громади від 06.02.2025, адреса місця проживання ОСОБА_1 з 19.11.2025 є адресою його проживання, зазначена АДРЕСА_1 .

Ураховуючи, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 - за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, доводи відповідача про порушення ним підпункту 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Отож, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про законність спірної постанови.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

З огляду на неведені норми права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Резюмуючи все викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування справи та порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового за подачу позовної заяви (605,60 грн.) та апеляційної скарги (908,40 грн.) підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову №30 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 12 лютого 2025 року, якою накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1514,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов