Справа № 140/2084/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2084/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №04 від 08.11.2024 щодо відмови у перерахунку пенсії; зобов`язання зарахувати заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд до 01.07.2000, згідно з довідкою виданою Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан від 14.03.2024 №01-22а/48, у зв`язку із чим перерахувати пенсію по інвалідності з 04.11.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримую пенсію по інвалідності 3 групи, призначену з 24.10.2018 довічно.

04.11.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив врахувати при розрахунку пенсії довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №01-22а/48 від 14.03.2024, видану Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан. Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ у Закарпатській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області від 08.11.2024 прийнято рішення № 43 «Про відмову в перерахунку пенсії», у зв`язку з відсутністю первинних документів, підтверджуючих достовірність видачі наданої довідки про заробітну плату.

Позивач зазначає, що відповідно до законодавства, перевірка наданої архівної довідки від 14.03.2024 №01-22а/48 виданою Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан про заробітну плату, покладено на Пенсійний фонд, а відсутність доступу до підприємства не є безумовною підставою для відмови у перерахунку пенсії, оскільки це не підтверджує невідповідність інформації, зазначеної у довідці, щодо отриманої заробітної плати. З огляду на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, не вчинило дій по перевірці відомостей, зазначених у архівній довідці про заробітну плату. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.14).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву №0700-0802-8/16895 від 21.03.2025 представник ГУ ПФУ в Закарпатській області проти задоволення позову заперечила. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Приписи ч. 3 ст. 44 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV визначають, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі Угода).

Після зупинення дії Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.

Позивач надав для перерахунку пенсії довідку про заробітну плату за №01-228/48 від 14.03.2024 видану Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан, але відсутнє її підтвердження первинними документами, на підставі яких вона була видана.

Підтвердження довідки про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності сум заробітної плати первинними документам, зазначених в довідці. Іншого порядку щодо обчислення стажу та заробітку чинним законодавством не передбачено.

Отже, у зв`язку з не підтвердженням первинними документами нарахування заробітної плати відповідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було відмовлено в перерахунку пенсії.

В цій справі питання факту (нарахування саме такої заробітної плат) позивачем не доведено, відповідні належні, достовірні та достатні докази до суду не надано, в зв`язку з чим відсутні підстави визнавати рішення Головного управління протиправним.

Аналіз норм законодавства та об`єктивна оцінка наведених доказів дає підстави дійти висновку, що Головне управління, діяло в межах чинного законодавства, порядок дій було повністю дотримано, порушень з боку органу Фонду відсутні.

Відтак, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с.21-25).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7), перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 24.10.2018 (а.с.8).

04.11.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив врахувати при розрахунку пенсії довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №01-22а/48 від 14.03.2024, видану Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан. За принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ у Закарпатській області та рішенням якого відмовлено позивачу у проведенні такого перерахунку.

У спірному рішенні №04 від 08.11.2024 вказано, що згідно зі статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 р. незалежно від перерв.

ОСОБА_1 надав для перерахунку пенсії довідку про заробітну плату за №01-228/48 від 14.03.2024 видану Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан, але відсутнє її підтвердження первинними документами, на підставі яких вона була видана. Підтвердження довідки про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності сум заробітної плати первинним документом, зазначених в довідці (а.с.9).

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач за захистом свої прав звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-IV.

Стаття 1 Закону № 1058-IV передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17та від 18.10.2018 у справі № 539/758/15-а, від 15.01.2021 у справі № 357/2591/17.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Абзац другий підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначає, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 64 Закону № 1058-ІV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив врахувати при розрахунку пенсії довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №01-22а/48 від 14.03.2024, видану Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан. Вказаною довідкою передбачено суми заробітку, в тому числі щомісячні премії, доплати та надбавки, без врахування квартальних, піврічних, річних і т.д. премій, доплат та винагород. Довідку складено за 1981-1988 роки в радянських рублях, соціальне страхування утримувалось з усіх видів заробітної плати. Довідка видалась на основі особових рахунків, відомостей на виплату заробітної плати та підписана директором Сирдарьінського районного архіву (зворот а.с.10).

Крім того, період роботи позивача, що вказаний у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 05.11.1982 з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, звільнення, що скріплені печаткою підприємства (а.с.11).

Отже, надана позивачем довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, а саме з 1981 року по 1988 рік, видана Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан №01-22а/48 від 14.03.2024 у відповідності до вимог підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1.

Суд зауважує, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку довідки про заробітну плату виданої Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан №01-22а/48 від 14.03.2024, оскільки вказана довідка потребує підтвердження первинними документами, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Таким чином, оскільки позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для розрахунку пенсії із урахуванням заробітної плати за період до 01.07.2000, вказаної у спірних довідках то під час обчислення пенсії позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані періоди роботи.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем не наведено будь-яких посилань на невідповідність довідки чинному законодавству (або її недостовірності).

Відповідно до вищезазначених приписів Порядку № 22-1 працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, а тому сумніви останнього щодо обґрунтованості видачі документів, зокрема, довідки про заробітну плату для нарахування пенсії, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні такої при призначенні (перерахунку) пенсії.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Вказана позиція також підтримана Верховним Судом у постановах від 12.04.2021 у справі №219/4550/17, від 03.06.2021 у справі № 127/8001/17.

В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у спірних архівних довідках, що є порушенням вищезазначених норм.

Неможливість отримання від відповідних органів державної влади необхідної інформації для проведення перевірки чи звірки нічим не підтверджена, жодного скерованого запиту, який залишений без розгляду або у розгляді якого відмовлено, відповідач суду не представив.

За таких обставин пенсійний орган фактично переклав на позивача тягар доказування власного неперевіреного сумніву щодо достовірності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження відомостей про заробіток позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Крім того, при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1058-IV, вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено частиною другою статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди від 13.03.1992 підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії. Відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

З огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення №04 від 08.11.2024 щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області зарахувати заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд до 01.07.2000, згідно з довідкою виданою Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан від 14.03.2024 №01-22а/48, у зв`язку із чим перерахувати позивачу пенсію по інвалідності з 04.11.2024..

Тому, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача зарахувати позивачу його заробітну плату до 01.07.2000 з довідкою виданою Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан від 14.03.2024 №01-22а/48, з урахуванням найвигіднішого періоду за 60 місяців, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності з 04.11.2024.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають, для суду, наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 19.02.2025 (а.с.4).

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №04 від 08.11.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2024 з врахуванням заробітної плату за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд до 01.07.2000, згідно з довідкою виданою Державним архівом Сирдарьінської області Республіки Узбекистан від 14.03.2024 №01-22а/48.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Народна, будинок 4, ).

Суддя А.Я. Ксензюк