Справа № 160/33/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2025 рокуСправа №160/33/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
01.01.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 підготовлено та надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача №ФД118780 для проведення з 01.02.2023 року перерахунку розміру пенсії. Проте відповідачем протиправно не проведено перерахунок пенсії, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.
07.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
12.05.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
Як встановлено судом, відповідачем не додано до відзив доказів надіслання відзиву позивачу.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
13.03.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- належним чином завірену копію довідки №ФД118780 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 року;
- належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду для подання витребуваних судом доказів.
15.04.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало до суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
В свою чергу відповідачем не було подано до суду належним чином завірену копію довідки №ФД118780 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 року, а також не повідомлено суд про відсутність таких доказів.
30.04.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію довідки №ФД118780 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 року.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В матеріалах справи та в матеріалах пенсійної справи, наданої відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, відсутня довідка про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 року.
Таким чином до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не подавалась довідка про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 року.
Надаючи правову оцінку наведеному вище, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За частинами 1, 2 та 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Судом встановлено, що ані ІНФОРМАЦІЯ_1 , ані позивачем не подавалось до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 року для проведення перерахунку пенсії позивача з 01.02.2023 року.
При цьому означеної довідки не надано також суду. Також суд звертає увагу, що позивач оскаржує дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, проте відповідних доказів існування дій щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивача до суду не надано.
Таким чином у пенсійного органу не виникло обов`язку здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 року, а отже відповідачем не вчинялось протиправних дій щодо відмови у проведенні такого перерахунку та виплати пенсії позивача.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський