Справа № 160/4438/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2025 рокуСправа №160/4438/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
11 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо неповернення мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 безпідставно стягнутих за відрахуванням коштів із суми мого грошового забезпечення в дохід держави в розмірі 20% (двадцяти) відсотків починаючи з 30 червня 2023 року, з дня ухвалення вироку Красногвардійським районним суду м. Дніпропетровська;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти, які були відраховані із суми мого грошового забезпечення в дохід держави в розмірі 20% (двадцяти) відсотків починаючи з 30 червня 2023 року, з дня ухвалення вироку Красногвардійським районним суду м. Дніпропетровська.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав участь в заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська позивача було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено узгоджене сторонами угоди покарання із застосування ст. 58, 69КК України у вигляді службового обмеження на строку 2 роки, з відрахування із сум грошового забезпечення позивача в дохід держави 20%. Красногвардійским районним судом м. Дніпропетровська також було зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 листопада 2022 року по 01 серпня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні обмеження для військовослужбовців. 20 вересня 2024 року позивачем було складено та направлено відповідачеві рапорт на виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2024 року щодо повернення безпідставно стягнутих за відрахуванням коштів із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20%. Проте у відповідь на звернення не було перераховано кошти, а також не повідомлено при причини відмови у такому перерахунку. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплаті грошового забезпечення в повному обсязі протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/4438/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
24.02.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» військовою частиною НОМЕР_1 подано письмовий відзив проти позову, в якому відповідач позовні вимоги заперечує з огляду на наступне. Відповідно до довідки №1197 від 20.02.2025, військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалось стягнення із сум грошового забезпечення в дохід держави на підставі вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №204/5/23 від 30.06.2023 (далі Вирок) відносно ОСОБА_2 . Утримання сум із грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 проводилися на підставі виконавчого провадження Заводського ВДВС у місті Кам`янське №69072486 від 29.05.2023 року на суму 19 069,00 грн. та на підставі виконавчого провадження приватного виконавця Сидорук Л.В. №65864867 від 21.08.2023 на суму 27 738,02 грн. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.07.2023 №183 підставою для зарахування до списків військової частини у зв`язку з поверненням до частини після тримання під вартою в умовах гауптвахти позивача був припис, а позивачем не було надано відповідачу вирок. У зв`язку з чим, військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалось стягнення із сум грошового забезпечення Позивача в дохід держави на підставі вироку. Таким чином вважає, що протиправної бездіяльності ним допущено не було та відповідач діяв у межах повноважень та визначений чинним законодавцем спосіб.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.8 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності, зокрема, є типові справи.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2022 №63 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули до складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: вважати такими, що зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : рядового ОСОБА_2 , військовослужбовця призваного за мобілізацією який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02 березня 2022 року зарахувати до списків особового складу, та на всі види забезпечення. Призначити на посаду номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 101533А і вважати таким, що з 02 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, шпк «солдат».
Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 №248/612, виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 130 % посадового окладу.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2022 №74 вважати такими, що вибули: Нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: До лікувального закладу: З 13 березня 2022 року: До ЦРЛ м. Покровськ: солдат ОСОБА_3 , номер обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Зняти з продовольчого забезпечення з 14 березня 2022 року.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.03.2022 №83 відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення) ВИВЕСТИ в розпорядження наступних осіб рядового, сержантського та старшинського складу, з 13.03.2022 та утримувати у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 та залишити на усіх видах забезпечення: солдата ОСОБА_2 , номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.05.2022 №142 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули до складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: Вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків: З лікувального закладу: Вважати таким, що повернувся з 30.04.2022 року: З військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_3 : солдат ОСОБА_3 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Зарахувати на продовольче забезпечення з 21 травня 2022 року.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2022 №150 нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу Збройних Сил України виведених в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно пункту 117 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», ПОВЕРНУТИ З РОЗПОРЯДЖЕННЯ та ПРИЗНАЧИТИ: солдата ОСОБА_2 , номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2022 №150 вважати такими, що справи та посаду прийняли та приступили до виконання обов`язків: солдата ОСОБА_3 призначеного на ПОСАДУ НОМЕРА ОБСЛУГИ 3 МЕХАНІЗОВАНОГО ВІДДІЛЕННЯ 2 МЕХАНІЗОВАНОГО ВЗВОДУ 4 МЕХАНІЗОВАНОЇ РОТИ 2 МЕХАНІЗОВАНОГО БАТАЛЬЙОНУ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 (951), ВОС 101533А і вважати таким, що з 28 травня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, шпк солдат.
Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 №248/612, виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 247% посадового окладу.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 №154 відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами), та директиви командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2022 №Д-35/ДСК Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2022 році, нижчепойменованих військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах рядового та сержантського складу, УВІЛЬНИТИ від займаних посад і ПРИЗНАЧИТИ: солдата ОСОБА_2 , номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №134-РС від 31.05.2022 на посаду СТАРШОГО СТРІЛЬЦЯ 2 ВІДДІЛЕННЯ ВЗВОДУ ОХОРОНИ РОТИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БОЄПРИПАСАМИ БАТАЛЬЙОНУ МАТЕРІАЛЬНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 , ВОС 100868А (5805), вважати таким, що з 01 червня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2910 гривень на місяць, шпк «старший солдат».
Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 №248/612, виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 230 % посадового окладу.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2022 №316 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: Вважати такими, що вибули: До лікувального закладу, у зв`язку із захворюванням: З 07 листопада 2022 року: До військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_3 : солдат ОСОБА_3 , старший стрілець 2 відділення взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Зняти з продовольчого забезпечення з 08 листопада 2022 року.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.11.2022 №326 нижчепойменованих військовослужбовців зняти з усіх видів забезпечення у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти: солдат ОСОБА_3 , старший стрілець 2 відділення взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Зняти з грошового забезпечення з 15 листопада 2022 року.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.11.2022 №326 відповідно до підпункту 13 пункту 116 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" нижчепойменованих осіб рядового складу Збройних Сил України УВІЛЬНИТИ від займаної посади та ЗАРАХУВАТИ у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання, з 15.11.2022 року: солдата ОСОБА_2 , старшого стрільця 2 відділення взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 30 червня 2023 року винесено вирок у справі № 204/5/23, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосування ст.ст. 58, 69 КК України у вигляді службового обмеження на строк 2 ( два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_1 в дохід держави 20% ( двадцять) відсотків.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.07.2023 №183 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули до складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: нижчепойменованих військовослужбовців зарахувати на всі види забезпечення в зв`язку з поверненням до частини після тримання під вартою в умовах гаупвахти: солдат ОСОБА_3 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Зарахувати на грошове забезпечення з 02 липня 2023 року. Зарахувати на продовольче забезпечення з 03 липня 2023 року.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.07.2023 №190 нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу Збройних Сил України виведених в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно пункту 117 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», ПОВЕРНУТИ З РОЗПОРЯДЖЕННЯ та ПРИЗНАЧИТИ: солдата ОСОБА_2 , стрільця 1 відділення супроводження взводу охоронироти забезпечення пальним та мастильними матеріалами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.07.2023 №190 вважати такими, що справи та посаду прийняли та приступили до виконання обов`язків: солдата ОСОБА_2 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.07.2023 року № 137-РС на посаду СТРІЛЬЦЯ 1 ВІДДІЛЕННЯ СУПРОВОДЖЕННЯ ВЗВОДУ ОХОРОНИРОТИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПАЛЬНИМ ТА МАСТИЛЬНИМИ МАТЕРІАЛАМИ БАТАЛЬЙОНУ МАТЕРІАЛЬНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 , ВОС 100915А (5540) і вважати таким, що з 09 липня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 5, шпк «солдат».
Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 14 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210, виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523 % посадового окладу.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.04.2024 №116 вважати такими, що виключені зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : Солдат ОСОБА_3 , НОМЕР_3 , стрілець 1 відділення супроводження взводу охорони роти забезпечення пальним та мастильними матеріалами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) № 86-РС від 26.03.2024 на посаду СТРІЛЬЦЯ-ПОМІЧНИКА ГРАНАТОМЕТНИКА ВІДДІЛЕННЯ ОХОРОНИ ВЗВОДУ ОХОРОНИ РОТИ ОХОРОНИ ПЕРШОГО ВІДДІЛУ ІНФОРМАЦІЯ_6 , ВОС 100915А/630 і вважати, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби. З 23 квітня 2024 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З продовольчого забезпечення виключити з 24 квітня 2024 року.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року у справі № 204/5/23 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк остаточно призначеного покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 листопада 2022 року по 01 серпня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
20 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 через Міністерство оборони України з рапортом на виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року щодо повернення засудженому військовослужбовцю безпідставно стягнутих за відрахуванням коштів із суми його грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20%.
03.12.2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом щодо розгляду рапорту позивача.
У відповідь на звернення військовою частиною НОМЕР_1 не було проведено перерахунку та не повідомлено про причини відмови у його проведенні.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 , яка виразились у виплаті грошової винагороди не в повному обсязі та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", Про Збройні Сили України", Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Так, спірним питанням у цій справі є протиправна, на думку позивача, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому сум грошового забезпечення, які були відраховані із суми мого грошового забезпечення в дохід держави в розмірі 20% (двадцяти) відсотків починаючи з 30 червня 2023 року, з дня ухвалення вироку Красногвардійським районним суду м. Дніпропетровська.
З цього приводу суд вказує на наступне.
Відповідно до статті 11 затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки.
Відповідно до статті Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби, про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Норми п.8 Порядку № 260 приписують, що грошове забезпечення виплачується:
щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;
одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Згідно з положеннями пункту 9 вказаного Порядку виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток. Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.
Відповідно до пункту 12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Згідно з п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується:
за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;
якщо виплачуються академічні стипендії;
за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;
за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;
за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);
за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;
за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 30 червня 2023 року винесено вирок у справі № 204/5/23, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосування ст.ст. 58, 69 КК України у вигляді службового обмеження на строк 2 ( два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_1 в дохід держави 20% ( двадцять) відсотків.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року у справі № 204/5/23 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк остаточно призначеного покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 листопада 2022 року по 01 серпня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Таким чином, стягнення грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 20% в дохід держави здійснювалось на виконання вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року у справі № 204/5/23.
Згідно довідки № 1197 від 20 лютого 2025 року Військової частини НОМЕР_1 вбачається, що стягнення із сум грошового забезпечення в дохід держави на підставі вироку Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська №204/5/23 від 30.06.2023 року відносно ОСОБА_1 не здійснювалися.
Утримання сум із грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 проводилися на підставі виконавчого провадження Заводського ВДВС у місті Кам`янське №69072486 від 29.05.2023 року на суму 19 069,00грн. та на підставі виконавчого провадження приватного виконавця Сидорук Л.В. № 65864867 від 21.08.2023 на суму 27 738,02грн.
Також згідно наданих Військовою частиною НОМЕР_1 довідок вбачається, що з серпня 2023 року по квітень 2024 року відрахування з ОСОБА_1 здійснювалось на підставі виконавчих листів.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).
У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).
Відповідно до статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, а також приймає твердження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 20% сум грошового забезпечення в дохід держави на виконання вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпроптровська органами Державної виконавчої служби.
Отже, підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що примусове виконання судових рішень покладено саме на органи Державної виконавчої служби та на підставі посадових осіб цих органів виконується в тому числі примусові відрахування з сум грошового забезпечення в дохід держави.
Таким чином, суд вважає, що доводи адміністративного позову не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи та наданими доказами на підтвердження позиції відповідачем.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук