Справа № 580/11501/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року справа № 580/11501/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Черкаській області (далі позивач) з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 22 100,00 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач перебуває на обліку як платник податків та має непогашений податковий борг на загальну суму 22 100,00 грн. Позивач направив на адресу відповідача податкову вимогу від 26.03.2024 № 0-2300. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 25.11.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Рекомендоване поштове відправлення № 716 із копією ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 25.11.2024 направлено за адресою відповідача, але було повернуто до суду 12.12.2024 у зв`язку тим, що одержувач відсутній за вказаною адресою.

Приписами Кодексу адміністративного судочинства України не врегульовано наслідки повернення рекомендованого поштового відправлення із копією ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на зазначені приписи суд застосовує частину 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Беручи до уваги, що відповідач не отримав копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 25.11.2024 з незалежних від суду причин, вважається що копія ухвали отримана відповідачем належним чином.

З`ясувавши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області як платник податків та є платником єдиного податку 2 групи.

Відповідач має непогашений податковий борг на загальну суму 22 100,00 грн по єдиному податку з фізичних осіб, що виник згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2019 № /л по строку сплати 20.03.2022 із платежем 1 300 грн, з урахуванням переплати в сумі 100,00 грн, по строку сплати 20.08.2023-20.12.2023 із щомісячним платежем 1 340,00 грн, по строку сплати 20.01.2024-20.10.2024 із платежем 1 420,00 грн.

Як убачається із інтегрованої картки платника за вказаним платежем сума заборгованості відповідача становить 22 100,00 грн.

Позивач від 26.03.2024 сформував податкову вимогу форми «Ф» № 0-2300 на суму 12 193,06 грн, яка була направлена на податкову адресу відповідача, однак повернулась у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 7).

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пп. 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України другою групою платників єдиного податку, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, є: фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (пп. 2 п. 293.2 ст. 293 ПК України).

Відповідно до п. 295.1 та п. 295.2 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач обрала 2 групу платника єдиного податку та 20 % ставки платника єдиного податку.

Станом на 01.01.2022 мінімальна заробітна плата становила 6 500,00 грн, станом на 01.01.2023 6 700,00 грн, станом на 01.01.2024 7 100,00 грн.

Таким чином, щомісячний платіж з єдиного податку у 2022 році становить 1 300,00 грн (650 х 20 %), у 2023 році 1340,00 грн (6 700 х 20 %), у 2024 році 1 420,00 грн (7 100 x 20 %).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановив суд, податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб виник на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2019 № /л.

Згідно із пунктом 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 295 ПК України).

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідності до вимог ст. 59 Податкового кодексу України, контролюючий орган направив відповідачу податкова вимога форми «Ф» від від 26.03.2024 № 0-2300, однак вона повернулась у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Зазначена податкова вимога була надіслала відповідачу рекомендованим листом з повідомленням та повернулася з незалежних від позивача підстав, а тому вважається належним чином врученою.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Докази оскарження зазначеної вимоги від 26.03.2024 № 0-2300 в адміністративному чи судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

З врахуванням викладеного несплачені у встановлені законодавством строки суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже стягнення податкового боргу з відповідача відноситься до компетенції позивача.

Таким чином, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг в загальній сумі 22 100,00 грн, доказів сплати якої відповідач суду не надав, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь бюджету через Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) податковий борг у сумі 22 100 (двадцять дві тисячі сто) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО