Справа № 640/25421/19
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року Справа№640/25421/19

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 19 грудня 2019 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії по внесенню змін до Інтегрованої картки платника податків щодо перерахування податкового боргу та штрафних санкцій та:

- зобов`язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни в інтегровану картку платника податків - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , шляхом перехування боргу з податку з доходів фізичних осіб (оформленого повідомленням-рішенням від 19.09.16 №) враховуючи Додаткову угоду до Договору про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 від 06.10.2016 року та Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку (Форма № 1ДФ), яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове благо на 127 - інші доходи, який був підставою внесення даних до інтегрованої картки платника податків;

- зобов`язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни в інтегровану картку платника податків - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , шляхом перехування боргу зі сплати військового збору (оформленого повідомленням-рішенням від 19.09.16 №) враховуючи Додаткову угоду до Договору про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 від 06.10.2016 року та Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку (Форма № 1ДФ), яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове благо на 127 - інші доходи, який був підставою внесення даних до інтегрованої картки платника податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.04.2008 між ВАТ «СЕБ Банк» () та Позивачем укладено Кредитний договір № 1358, відповідно до якого банк надає Позивачу (Позичальнику) кредит у розмірі 770 000,00 доларів США з метою придбання нерухомого майна до 23.04.2033 включно.

З правонаступником ВАТ «СЕБ Банк» ПАТ «ФІДОБАНК» позивачем 24.04.2015 було укладено Додаткову угоду № 4 до Кредитного договору № 1358 від 23.04.2008, якою змінено умови кредитування та відповідно до якої заборгованість Позичальника в розмірі 119179,57 доларів США погашено шляхом виділення нового траншу в розмірі 1501662, 58 грн під 0,000001% річних, крім того додатково виділено новий транш в розмірі 1787693, 55 грн під 28% річних (загальна сума «нового» кредиту - 3289356,13 грн).

Позивач у повному обсязі виконав перед Банком обов`язки відповідно до Кредитного договору № 1358 з додатками, про що свідчить довідка Банку про виконання кредитних зобов`язань від 29.05.2015.

У позивача перед Кредитором виник додатковий борг в розмірі 893846, 78 грн. у виді суми курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті, оскільки заборгованість станом на 24.04.2015 в розмірі 119179,57 доларів США не була у повному обязі погашена новим траншем у розмірі 1501662,58 грн.

28.05.2015 позивач та банк уклали Договір про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 у розмірі 893846,78 грн.

Відповідачем була проведена позапланова документальна перевірка позивача за результатами якої складено акт від 01.09.2016 № 214/26-54-13-06- 17-, яким встановлено порушення Позивачем вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, внаслідок чого Позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 178 160,36 грн за 2015 рік; підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, що призвело до неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік; пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX за даними перевірки військового збору у сумі 13407,70 грн за 2015 рік.

За даними відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 було встановлено дохід отриманий платником податку у грошовій формі як додаткове благо з кодом 126, яке підлягає декларуванню від ПУАТ «Фідобанк» () в II кварталі 2015 року у сумі 893846,78 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.09.2016: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 222870,45 грн., з яких 178160,36 грн за основним платежем та 44710,09 грн штрафні (фінансові) санкції, та №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 16759,63 грн, з яких 13 407,70 грн за основним платежем та 3351,93 грн штрафні (фінансові) санкції.

Після отримання вказаних повідомлень-рішень Позивач звернувся до ПуАТ Фідобанк за роз`ясненням з приводу звітності по прощеній сумі заборгованості за кредитним договором. Банк визнав, що через типову форму договору про прощення боргу, у самому договорі було помилково прописано, що «додатковий борг» в розмірі 893846, 78 грн значився як основний борг. І тому, у звітності, що була подана в податковий орган вказана сума відображається з кодом ознаки доходу 126 - додаткове благо, що отримане Позивачем (що підлягає декларуванню та оподаткуванню).

06.10.2016 між позивачем та банком було укладено Додаткову угоду до Договору про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008, якою визначалось, що «додатковий борг» в розмірі 893846, 78 грн не є основним боргом, а є сумою курсової різниці, то виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

На виконання положень у вказаній додатковій угоді ПуЛТ Фідобанк подав до органів державної фіскальної служби Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку (Форма № 1ДФ), яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове благо на 127 - інші доходи.

Податковий орган отримав цю інформацію від Банку, що підтверджено Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 за №2683/К/26-54-08-02-22 від 10.03.2017.

Так, код 127 відображає інші доходи, які згідно Податкового кодексу України (п. 165.1.49 ст.165) не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Граничний строк сплати по нарахованим у повідомленнях-рішеннях сумах настав до того, як Банк надав органам фіскальної служби Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку, яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове благо на 127 - інші доходи, то відомості в інтегровану картку платника були внесенні за попереднім податковим розрахунком Банку без вказаного уточнення.

Відповідно і штрафні санкції та військовий збір податковим органом були нараховані без урахування Уточнюючого податкового розрахунку сум і зміни коду ознаки доходу з оподатковуваного на неоподатковуваний.

В ІКП не було відображено Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку, яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове, благо на 127 - інші доходи, який був наданий податковому органу Банком.

Але, те, що вказані доходи Позивача змінили статус з додаткового блага на інші доходи і є такими, що не оподатковуються, жодним чином не було прийнято до уваги податковим органом для внесення змін в облікову справу платника податків-Позивача.

Окрім того, податковим органом нараховані штрафні санкції у вигляді пені.

Щодо військового збору, то абзацом першим підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV ПК України не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2,165.1.18,165.1.52 пункту статті 165 ПК України.

Як вже зазначалось позивачем, сума курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті відноситься до інших доходів, передбачених п. 165.1.49 розділу IV ПК України (роз`яснюється пунктом 8 Підрозділу 1 розділу XX ПК України), та в розумінні підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, звільняється від оподаткування військовим збором.

Отже, після винесення двох податкових повідомлень-рішень щодо Позивача, обставини, що стали підставою для їх винесення змінились.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов`язань за податками, зборами, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Тобто, враховуючи, що граничний строк сплати по нарахованим у повідомленнях- рішеннях сумах настав до того, як Банк надав органам фіскальної служби Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку, яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове благо на 127 - інші доходи, то відомості в інтегровану картку платника були внесенні за попереднім податковим розрахунком Банку без вказаного уточнення.

Відповідно і штрафні санкції та військовий збір податковим органом були нараховані без урахування Уточнюючого податкового розрахунку сум і зміни коду ознаки доходу з оподатковуваного на неоподатковуваний.

Так, за редакцією Податкового кодексу України, після 01.09.2015 (Законом України від 17 липня 2015 року № 655-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків») до ст. 129 ПК України внесені зміни, а саме за пп. 129.1.1 п.129 пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Для правильного визначення суми штрафних санкцій за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань платника податків ключове значення має достовірність визначення суми податкового боргу такого платника податків на кожну дату погашення грошового зобов`язання або його частини в розрізі конкретних документів, за якими утворився податковий борг. Це обумовлено тим, що відповідальність платника у вигляді штрафу у розмірі 10 або 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в залежності від кількості календарних днів затримки передбачена п. 126.1 ст.126 Кодексу: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків, понад 30 днів у розмірі 20 відсотків. А для визначення днів затримки необхідно мати інформацію про граничний термін сплати грошових зобов`язань, яка зазначається у відповідному документі щодо кожної складової податкового боргу. Кількість днів порушення строку сплати грошового зобов`язання має також безпосередній вплив на розмір пені, нарахованої відповідно до пп. 129.1.1 п.129.1 ст.129 Кодексу.

Але така достовірність буде забезпечена лише в тому випадку, коли в ІКП відображені всі документи, на підставі яких збільшувались або зменшувались податкові зобов`язання платника податків.

Позивач звертався до податкового органу із заявою та підтверджуючими документами про внесення змін до ІКП та отримав відмову.

02 січня 2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 640/25421/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також замінено неналежного відповідача ДПІ у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на належного Головне управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04655, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

24 лютого 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву позивача, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

ДПІ в Оболонському р-ні ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету, фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01,01.2015 по 31.12.2015, яким були встановлені наступні порушення: заниження податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 178160,36 грн (у т.ч. за 2015 рік на суму 178160, 36 грн); неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік; не сплачено військовий збір у сумі 13407,7 грн (у т.ч. за 2015 рік на суму 13407,7 грн).

На підставі висновку акт перевірки, ДПІ в Оболонському р-ні ГУ ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 19.09.2016:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання «Військовий збір» на загальну суму 16759,63 грн (у тому числі за основним платежем - 13407,70 грн та за штрафними санкціями - 3351,93 грн); №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування, на загальну суму 222870, 45 грн (у тому числі за основним платежем - 178160,36 грн та за штрафними санкціями - 44710,09 грн).

Позивач оскаржив їх до окружного адміністративного суду м. Києва.

Рішенням суду першої інстанції позов був задоволений у повному обсязі. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду м . Києва від 21.03.2019 року скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01.10.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) залишено без задоволення.

Відповідач звернув увагу суду на чисельні спори за позовними вимогами позивача, перелічивши позовні вимоги у справах.

Зазначив, що у провадженні окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа № 640/25300/19 між тими ж сторонами та схожим предметом спору.

Крім того, надав клопотання про закриття провадження у справі зазначивши, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.01.2020 р. по справі № 640/25421/19 відкрито провадження у справі між тими ж сторонами, про той же предмет спору.

Звернув увагу суду, що позовні вимоги у всіх спорах є майже ідентичними та перефразованими позивачем.

Ухвалою від 31 січня 2025 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду адміністративну справу № 640/25421/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Абзацом другим підпункту 15.16 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті Голос України та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

В газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистеми (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.

З урахуванням статті 253 Цивільного кодексу України підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонування 5 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 10 Положення про ЄСІТС, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку.

Пункт 17 Положення про ЄСІТС визначає, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 25 Положення про ЄСІТС процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду виключно з використанням підсистеми "Електронний суд".

Податковим органом зазначена ухвала отримана 11 лютого 2025 року, а позивачем 12 лютого 2025 року (поштовий сервіс Укрпошта).

Ухвалою від 27 березня 2025 року суд клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про заміну сторони у справі задовольнив частково, замінивши сторону у справі № 640/25421/19 відповідача з Головного управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві (код відокремленого підрозділу 44116011, адреса реєстрації: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19).

У відповідача наявний Електронний кабінет, у позивача він відсутній.

Вищезазначена ухвала доставлена до Електронного кабінету відповідача 27 лютого 2025 року об 20.00 згідно Довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС Електронний кабінет.

Ухвала суду від 27 березня 2025 року, направлена на адресу позивача, 28 квітня 2025 року була повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Ухвалою від 11 квітня 2025 року суд зобов`язав:

Позивачу визначитись із своїми позовними вимогами у контексті застосування терміну «перехування».

Відповідачу надати інформацію щодо виконання ним рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/4785/20 із зазначенням наявності в інтегрованій картців платника податків - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 сум податкового боргу, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 19.09.16 №, від 19.09.16 № та коду ознаки доходу, за яким такий борг обліковується (обліковувався), надати копію ІКП платника податків (позивача) за період з моменту виникнення спірних правовідносин по теперішній час.

Суд зобов`зав сторони витребувані документи надати до суду в 5-денний строк з моменту отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку шляхом надсилання на електронну поштову скриньку суду: або за допомогою засобів Підсистеми ЄСІТС Електронний суд та попередив учасників справи про застосування заходів процесуального примусу, що встановлені ст. 149 КАС України, у випадку ухилення від виконання даної ухвали.

Ухвала про витребування доказів у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача 11 квітня 2025 року о 19 год. 04 хв. згідно Довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС Електронний кабінет.

Ухвала суду від 11 квітня 2025 року, направлена на адресу позивача, однак, станом на 30.04.2025 року має статус «не вручена». Відомості про її вручення станом на 09 травня 2025 року у суду відсутні.

Ухвалою від 23 квітня 2025 року суд повторно, у зв`язку із невиконанням ухвали від 11 квітня 2025 року, зобов`язав відповідача у 5-денний строк з моменту отримання цієї ухвали надати інформацію щодо виконання ним рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/4785/20 із зазначенням наявності в інтегрованій картців платника податків - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 сум податкового боргу, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 19.09.16 №, від 19.09.16 № та коду ознаки доходу, за яким такий борг обліковується (обліковувався), надати копію ІКП платника податків (позивача) за період з моменту виникнення спірних правовідносин та станом на теперішній час.

Ухвала про витребування доказів у справі від 23.04.2025 року була доставлена до електронного кабінету відповідача 23 квітня 2025 року о 18 год. 24 хв. згідно Довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС Електронний кабінет.

25 квітня 2025 року від відповідача на виконання вимог ухвали про витребування доказів до суду надійшла заява про долучення додаткових пояснень.

Представник відповідача зазначив, що станом на 23.04.2025, відповідно до даних інтегрованих карток інформаційно комунікаційних систем контролюючого органу, у платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) податковий борг визначений податковими повідомленнями - рішеннями від 19.09.2016 №, від 19.09.2016 № не обліковується. Оскільки податковий борг, який зазначений у податковій вимозі ГУ ДПС у м. Києві від 05.11.2019 № 778-10 відсутній, така податкова вимога відповідно до п.п. 60.1.1 п. 60.1, ст. 60 Кодексу вважається відкликаною.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суті, суд установив наступне.

Як зазначив позивач у позовній заяві, 23.04.2008 між ВАТ «СЕБ Банк» () та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 1358, відповідно до якого банк надає ОСОБА_1 (Позичальник) кредит у розмірі 770000 доларів США з метою придбання нерухомого майна до 23.04.2033 включно. Позичальник за користування кредитом сплачує проценти, які розраховуються за плаваючою відсотковою ставкою.

У подальшому внаслідок правонаступництва (зміна назви) обов`язки позивача щодо повернення кредиту та плати за користування останнім виникли перед ПАТ «ФІДОБАНК» (), з яким позивачем 24.04.2015 укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 1358 від 23.04.2008, якою змінено умови кредитування та відповідно до якої заборгованість Позичальника в розмірі 119179,57 доларів США погашено шляхом виділення нового траншу в розмірі 1501662, 58 грн під 0,000001% річних, крім того додатково виділено новий транш в розмірі 1787693, 55 грн під 28% річних (загальна сума «нового» кредиту - 3 289 356,13 грн).

Позивач у повному обсязі виконав перед Банком обов`язки відповідно до Кредитного договору № 1358 з додатками, про що свідчить довідка Банку про виконання кредитних зобов`язань від 29.05.2015.

Одночасно, враховуючи нестабільну ситуацію на валютному ринку України у позивача перед Кредитором виник «додатковий борг» в розмірі 893846,78 грн у виді суми курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті, оскільки заборгованість станом на 24.04.2015 в розмірі 119179,57 доларів США не була в повному обсязі погашена новим траншем в розмірі 1501 662,58 грн.

Враховуючи вказану обставину, позивач та ПАТ «ФІДОБАНК» дійшли спільної згоди щодо прощення вказаного боргу, про що 28.05.2015 уклали Договір про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008. Вказаний договір підготовлено Банком у типовій для останнього формі. При цьому сторонами обумовлено, що прощається не фактична заборгованість за кредитним договором, а саме сума курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Судом встановлено, що податковим органом здійснена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, про що складено Акт від 01.09.2016 № 214/26-54-13-06-17-, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 178160,36 грн за 2015 рік; підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, що призвело до неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік; пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ за даними перевірки військового збору у сумі 13407,70 грн за 2015 рік.

За даними відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 було встановлено дохід отриманий платником податку у грошовій формі як додаткове благо, яке підлягає декларуванню від ПУАТ «Фідобанк» () в II кварталі 2015 року у сумі 893846,78 грн.

На підставі висновків Акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.09.2016: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 222870,45 грн, з яких 178160,36 грн за основним платежем та 44710,09 грн - штрафні (фінансові) санкції, №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 16759,63 грн, з яких 13407,70 грн за основним платежем та 3351,93 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з висновками відповідача, викладеними в Акті перевірки, та прийнятими на підставі них податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2019 року у справі № 826/4578/17 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Цим рішенням визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №, а також стягнуто на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 2369,30 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідач у вищевказаній справі не погодився із судовим рішенням та оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року апеляційна скарга Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві була задовольнена, а Рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2019 року було скасувано та прийнято нове, яким в задоволенні позову позивачу було відмовлено.

Постановою апеляційної інстанції було встановлено наступне: «Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а відтак нарахована позивачу сума заборгованості не є доходом в розумінні закону та не підлягає оподаткуванню.

Колегія суддів, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.2 та 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року.

У відповідності до абзацу д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, обов`язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, виникає за наступних обов`язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

Разом з тим підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Так, підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Кодексу, за умови непогашення валютного кредиту до 1 січня 2014 року.

Тобто, обов`язковими умовами для надання платнику податків преференцій у вигляді звільнення від оподаткування суми курсової різниці основного боргу, визначеної станом на день його погашення, є отримання особою кредиту в іноземній валюті до 01 січня 2014 року та неможливість його погашення у вказаний строк, а також прийнття банком самостійного рішення про прощення курсової різниці зміни валюти зобов`язання за таким кредитом.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «Фідобанк» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) 28.05.2015 р. укладено Договір прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р., відповідно до п. 2.1 якого, Банк прощає залишок боргу клієнта за Договором у сумі 893846,78 грн, а саме: суму основного боргу за кредитом 893846,78 грн.

В той же час судом першої інстанції не враховано, що відповідно до вищенаведених норм закону, однією з умов невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті є зміна валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Так, станом на день проведення перевірки були відсутні докази, які підтверджують факт зміни валюти зобов`язання за кредитним договором від 23.04.2008 № 1358 (укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «СЕБ Банк») з іноземної валюти у гривню.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Фідобанк» (банк) та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду від 24.04.2015 р. № 4 до Кредитного договору від 23.04.2008 р. № 1358 про анулювання (прощення) про зміну умов кредитування (надалі Додаткова угода).

Відповідно до пп. 1.2, пп. 1 Додаткової угоди сторони взаємно підтверджують, що на день укладення цієї додаткової угоди клієнт має перед банком заборгованість за Договором (фактична заборгованість за кредитним договором) в розмірі 119 179,57 дол. США, яка включає в себе: суму залишку строкової заборгованості за кредитом (основна сума заборгованості), яка становить 117 563,33 дол. США; суму простроченої до повернення за кредитом (основної заборгованості), яка становить 544,31 дол.США.

Згідно з пп. 2.4, пп. 2.2 Додаткової угоди банк, на положеннях та на умовах цієї Додаткової угоди з урахуванням договору, надає клієнту новий транш кредитної лінії в сумі 3289356,13 грн., який надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок двома окремими траншами, а саме: загальна сума нового траншу перераховується на поточний рахунок клієнта. Кредитні кошти нового траншу надаються з метою сплати (погашення) заборгованості за договором, в розмірі достатньому для погашення траншу, базовою валютою за Договором, з урахуванням цієї Додаткової угоди, є гривня.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, Кредит надається з метою придбання нерухомого майна та для погашення валютної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Фідобанк» за Кредитним договором від 23.04.2008 № 1358.

Аналіз положень вищевказаних угод свідчить про те, що Додаткова угода від 24.04.2015 р. № 4 до Договору від 23.04.2008 р. № 1358 за своєю суттю є додатковою угодою про отримання нового траншу коштів за кредитним договором, тобто нового кредиту.

Таким чином, оскільки позивачем було отримано новий кредит після 01.01.2015 р., відповідно підстави для звільнення його від оподаткування на підставі підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу, норми якого розповсюджуються на кредити в іноземній валюті, отримані до 01.01.2014 р., відсутні.

З урахуванням наведеного вище, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги надані позивачем докази, які свідчать про зміну валюти зобов`язання, а саме: Додаткову угоду № 1 від 06.10.2016 р., оскільки відсутня одна із умов для надання податкових преференцій, а саме: отримання кредиту в іноземній валюті до 01.01.2014 р.

Колегія суддів зауважує, що станом на момент проведення перевірки - 01.09.2016 р. та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 19.09.2016 р. в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві були наявні відомості, надані ПАТ «Фідобанк» про те, що в ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. рахується отриманий дохід у розмірі 893846,78 грн з кодом «126», який підлягає декларуванню.

Лише після укладення Додаткової угоди № 1 від 06.10.2016 р. до договору про прощення боргу за кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. ПАТ «Фідобанк» було подано відомості про зміну ознаки доходу позивача на «127».

Представник позивача зазначив в судовому засіданні, що ПАТ «Фідобанк» було виправлено технічну помилку в коді ознаки доходу ОСОБА_1 шляхом подання до органів державної фіскальної служби Уточнюючого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сумі утриманого з них податку (форма №1ДФ), яким змінено код ознаки доходу з « 126» - додаткове благо на « 127» - інші доходи, що підтверджуються Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 за № 2683/К/26-54-08-02-22 від 10.03.2017 р., які надані ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Також представник позивача зазначив, що згідно із Довідкою ПАТ «Фідобанк» від 04.04.2017 р. № 1-11-1-3-2/781-ЛК-ОГ, позивач отримав від банку згідно Кредитного договору № 1358 від 23.04.2008 р., кредит в сумі 770000,00 дол США та на підставі платіжних доручень № 6 від 28.04.2015 р., № 5 від 28.04.2015 р. за період з 23.04.2008 р. по 28.05.2015 р., позивачем згідно кредитного договору № 1358 від 23.04.2008 р. було сплачено банку суму у розмірі 991052,07 дол. США по кредиту та процентам та 2399404,07 грн. по кредиту та процентам.

Отже, на думку представника позивача, згідно кредитної історії до Кредитного договору № 1358 від 23.04.2008 р. ОСОБА_1 повернуто на рахунок Банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту. Отже, у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, у зв`язку із чим ним не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 165 ПК України.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи позивача, оскільки, у разі наявності переплати за кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. по кредиту та процентам, яка вже була наявна станом на 28.04.2015 р. (дата поданих позивачем платіжних доручень), у банку були б відсутні підстави для укладення договору про прощення боргу від 28.05.2015 р. в сумі 893846,78 грн та Додаткової угоди № 1 від 06.10.2016 р. до договору про прощення боргу за кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. ПАТ «Фідобанк».

Таким чином, сума прощеної позивачу основної заборгованості на підставі договору про прощення боргу від 28.05.2015 р. за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. та Додатковою угодою № 1 від 06.10.2016 р. в сумі 893846,78 грн є доходом платника податку та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 222870,45 грн, з яких 178160,36 грн за основним платежем та 44 710,09 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Отже, законодавством, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на дату прощення позивачу основної заборгованості по кредиту, анульовану суму боргу (кредиту) віднесено до доходу фізичної особи, який підлягає оподаткуванню, якщо така сума перевищує 50% мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня звітного року. Тобто, регламентовано критерій для визначення вказаного доходу як оподатковуваного, який слід розуміти так, що в разі перевищення суми прощеного боргу 50% мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня звітного року, вона підлягає оподаткуванню у повному обсязі, а в разі недосягнення вказаної межі - не оподатковується взагалі.

Крім того, отримання фізичною особою доходу, зокрема, у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

За результатами перевірки порядку нарахування та сплати військового збору було встановлено заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у результаті порушень, які зазначенні в Акті перевірки в розмірі 13407,7 грн.

Зважаючи на те, що чистий оподатковуваний дохід позивача за 2015 рік становить 893846,78 грн, відповідно останній зобов`язаний сплатити військовий збір у розмірі 13407, 70 грн. (893 846,78*1,5%).

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 р. №, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 16759,63 грн, з яких 13407,70 грн за основним платежем та 3351,93 грн - штрафні (фінансові) санкції».

Позивач не погодився із рішенням апеляційної інстанції та оскаржив його до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі №826/4578/17 касаційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі №826/4578/17 залишена без змін.

Верховний Суд визначив наступне: «Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податковим органом на підставі наказу від 15 серпня 2016 року №668 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, про що складено акт від 01 вересня 2016 року № 214/26-54-13-06-17- (далі акт перевірки).

Згідно з висновками акта перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем:

- вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 178160,36 грн за 2015 рік;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ за даними перевірки військового збору у сумі 13407,70 грн за 2015 рік.

19 вересня 2016 року податковим органом на підставі акта перевірки прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 120.1. статті 120 Податкового кодексу України платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 178160,36 грн за основним платежем та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 44710,09 грн згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням № згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 13407,70 грн за основним платежем та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3351,93 грн відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Проблемою даного спору є наявність або відсутність підстав для збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та відповідно військового збору.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

До бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб абзацом д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України віднесена основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України було доповнено пунктом 8 на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 9 квітня 2015 року № 321-VIII. За змістом цього пункту не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 01 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, встановленими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Суди попередніх інстанцій установили, що 23 квітня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» () та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 1358, відповідно до якого банк надає ОСОБА_1 (позичальник) кредит у розмірі 770 000,00 Доларів США з метою придбання нерухомого майна до 23 квітня 2033 року включно. Позичальник за користування кредитом сплачує проценти, які розраховуються за плаваючою відсотковою ставкою.

У подальшому внаслідок правонаступництва (зміна назви) обов`язки позивача щодо повернення кредиту та плати за користування останнім виникли перед ПАТ «Фідобанк» (), з яким позивачем 24 квітня 2015 року укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 1358 від 23 квітня 2008 року, якою змінено умови кредитування та відповідно до якої заборгованість позичальника в розмірі 119 179,57 Доларів США погашено шляхом виділення нового траншу в розмірі 1 501 662, 58 грн під 0,000001% річних, крім того додатково виділено новий транш в розмірі 1 787 693, 55 грн під 28% річних (загальна сума траншів - 3 289 356,13 грн).

Позивач у повному обсязі виконав перед Банком обов`язки відповідно до Кредитного договору № 1358 з додатками, про що свідчить довідка Банку про виконання кредитних зобов`язань від 29 травня 2015 року.

Одночасно, враховуючи нестабільну ситуацію на валютному ринку України у позивача перед Кредитором виник «додатковий борг» в розмірі 893 846, 78 грн, оскільки заборгованість станом на 24 квітня 2015 року в розмірі 119 179,57 Доларів США не була в повному обсязі погашена новим траншем в розмірі 1 501 662,58 грн.

28 травня 2015 року позивач та ПАТ «Фідобанк» уклали Договір про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23 квітня 2008 року, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 якого Банк прощає залишок боргу клієнта за Договором у сумі 893846,78 грн, а саме суму основного боргу за кредитом 893 846,78 грн.

06 жовтня 2016 року між позичальником і Банком укладена Додаткова угода №1 до договору про прощення боргу за кредитним договором № 1358 від 23 квітня 2008 року, згідно з пунктом 2 якого сторони домовились внести зміни в підпункт 2.1 пункту 2 договору та словосполучення «сума основного боргу за кредитом» читати як «сума курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті».

Аналіз пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України свідчить про те, що прощена (анульована) кредитором сума (розмір якої дорівнює різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року) не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за наявності всіх обов`язкових умов: 1) фінансовий кредит в іноземній валюті не був погашений станом на 01 січня 2014 року; 2) операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01 січня 2015 року; 3) відбулась зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи зміст додаткової угоди від 24 квітня 2015 року № 4 до Договору від 23 квітня 2008 року № 1358, вказав на те, що за своєю суттю це є угода про отримання нового траншу коштів за кредитним договором, тобто нового кредиту після 01 січня 2015 року, а тому відсутні підстави для звільнення його від оподаткування відповідно до підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, норми якого розповсюджуються на кредити в іноземній валюті, отримані до 01 січня 2014 року.

Суд не може погодитись з таким висновком, оскільки додаткова угода укладена в межах основного договору кредитування, хоча передбачає отримання траншів у національній валюті гривні, тобто в іншій валюті, ніж визначено договором кредитування.

Щодо внесення Додатковою угодою №1 від 06 жовтня 2016 року змін в підпункт 2.1 пункту 2 договору про прощення боргу за кредитним договором № 1358 від 23 квітня 2008 року шляхом заміни словосполучення «сума основного боргу за кредитом» на «сума курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті».

Суд вважає, що внесення таких змін у договір про прощення боргу жодним чином не доводить того, що в межах кредитного договору відбулась зміна валюти кредитування, наявними в матеріалах справи угодами цей факт не підтверджений, більше того ці зміни внесені після проведення податкової перевірки, результати якої покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд апеляційної інстанції встановив, що станом на момент проведення перевірки - 01.09.2016 та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 19.09.2016 в податковому органі наявні відомості з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених позивачу доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 у грошовій формі як додаткове благо, яке підлягає декларування від ПАТ «Фідобанк» в ІІ кварталі 2015 року в сумі 893846,78 грн, який підлягає декларуванню.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що сума прощеної позивачу основної заборгованості на підставі договору про прощення боргу від 28.05.2015 за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 та Додатковою угодою № 1 від 06.10.2016 в сумі 893846,78 грн є доходом платника податку та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що отримання фізичною особою доходу, зокрема, у вигляді додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за результатами перевірки порядку нарахування та сплати військового збору встановлено заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у результаті порушень, які зазначенні в акті перевірки в розмірі 13407,7 грн.

Зважаючи на те, що чистий оподатковуваний дохід позивача за 2015 рік становить 893846,78 грн, відповідно останній зобов`язаний сплатити військовий збір у розмірі 13 407, 70 грн (893 846,78*1,5%).

Враховуючи зазначене, Суд визнає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про правомірність винесених податковим органом податкових повідомлень-рішень від 19.09.2016 №, №, що обумовлює безпідставність заявлених позовних вимог».

Аналізуючи обставини справи та висновки викладені, як у постанові апеляційної та касаційної інстанцій Донецький окружний адміністративний суд приходить до висновку щодо обґрунтованості визначення податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що були встановлені у оспорюваних податкових повідомленнях рішеннях від 19.09.2016 року №, №, так і правомірність застосування коду доходів «126».

Донецьким адміністративним судом відповідно до Єдиного реєстру судових рішень також було встановлено, що у провадженні окружного адміністративного м. Києва перебувала адміністративна справа № 640/4785/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у м. Києві про:

- визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у м. Києві від 05.11.2019 № 778-10;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 13.01.2020 про опис майна в податкову заставу;

- визнання протиправними дій Головного управління ДПС у м. Києві щодо нарахування в інтегрованій картці ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 85 , назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 85 , назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- визнання протиправними дій Головного управління ДПС у м. Києві щодо нарахування в інтегрованій картці ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за -платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Цим судовим рішенням було встановлено, що на підставі висновків акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.09.2016: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 222870,45 грн, з яких 178160,36 грн за основним платежем та 44710,09 грн штрафні (фінансові) санкції, №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 16759,63 грн, з яких 13407,70 грн за основним платежем та 3351,93 грн штрафні (фінансові) санкції.

Судом у справі № 640/4785/20 встановлено наступне: «[… позивачем сплачено грошове зобов`язання визначене згідно податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 № , прийняте ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та сплачено грошове зобов`язання визначене згідно податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 № 003951306, прийняте ДГІІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення AT «Універсал Банк» квитанція № MONO_742310845 на суму 239 630 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот тридцять) 08 коп, від 02.08. 2019:

- платіжне доручення AT «Універсал Банк» квитанція № 19724934 на суму 16 759 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) 63 коп. від 02.08.2019.

Ураховуючи викладене, а також встановивши відсутність у позивача податкового боргу, суд дійшов висновку про протиправність податкової вимоги Головного управління ДПС у м. Києві від 13.01.2020 № 778-10.

Зважаючи на визнання судом протиправною оспорюваної податкової вимоги та на відсутність доказу наявності у зв`язку з цим у ОСОБА_1 податкового боргу, суд вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 13.01.2020 № 778-10.

Крім того, враховуючи, що не відображення в інтегрованій картці платника податку списання суми податкового боргу тягне за собою неправомірне нарахування пені та застосування штрафних санкцій до платника податків та інших правових наслідків, позивачем у позові обраний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання відповідача привести у відповідність інтегровану картку платника ОСОБА_1 .

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 816/2042/16, здійснивши аналіз норм Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, який набув чинності з 10.06.2016, Верховний Суд дійшов висновку, що наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків, є правомірними.

Оскільки у випадку, коли неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податків, до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред`явлена вимога про повне перерахування податкових платежів.

При цьому не зарахування до бюджету сплачених платником податку грошових зобов`язань з вини банку не є підставою для органів ДФС не виконувати свого обов`язку щодо забезпечення контролю за достовірністю та повнотою відображення інформації в інтегрованій картці платника податків.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податковий орган зобов`язаний відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та дані інтегрованої картки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 85 , назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві».

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задовольнений.

Судом першої інстанції була визнана протиправною та скасована податкова вимога Головного управління ДПС у м. Києві від 05.11.2019 № 778-10, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 13.01.2020 про опис майна в податкову заставу, визнано протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо нарахування в інтегрованій картці ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб та військового збору пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податкових повідомленнях-рішеннях від 19.09.2016 № та № № , зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві відкоригувати дані інтегрованих карток ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб та військового збору шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № та № , стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати у розмірі 3554 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 40 коп.

Ухвалою від 01 листопада 2021 року у справі № 640/4785/20 суд виправив описку у тексті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №640/4785/20, зазначивши правильну дату оскаржуваної податкової вимоги № 778-10 - «13.01.2020» замість помилково зазначеної дати - «05.11.2019».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року за позовом позивача про визнання протиправними та скасування вимог, рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року залишено без змін.

Так суд апеляційної інстанції зазначив, що […Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 826/4578/17 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі № 826/4578/17 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2019 скасовано та прийняв нове, яким в задоволенні позову відмовив.

Вказана постанова набрала законної сили 24.07.2019, тобто грошові зобов`язання визначені згідно податкових повідомлень-рішень від 19.09.2016 № та , прийнятих ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві є узгодженими 24.07.2019.

ОСОБА_1 02.08.2019 сплачено грошове зобов`язання визначене згідно податкових повідомлень-рішень від 19.09.2016 № та № 003951306, прийнятих ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

13 січня 2020 року податковим органом сформовано та направлено позивачу податкову вимогу форми "Ф" № 778-10 на суму 103120,82 грн, з яких основний платіж складає 76 003,12 грн, штрафна санкція 27117,70 грн, та пеня 0,00 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу № 778-10.

Не погоджуючись із податковою вимогою від 13.01.2020 № 778-10 та рішенням про опис майна у податкову заставу від 13.01.2020 № 778-10, позивач звернувся з даним позовом до суду.

…Як вбачається з матеріалів справи, сума податкового зобов`язання на яку податковим органом нараховано пеню, виникла на переконання податкового органу у період з 31.07.2016 року по 02.08.2019 року (гранична дата сплати зобов`язання заниженого зобов`язання згідно акту перевірки) по 02.08.2019 року (дата сплати позивачем зобов`язання встановленого податковими повідомленнями-рішеннями).

Поряд із цим, як вірно встановлено судом першої інстанції, суму зобов`язання встановлено податковими повідомленнями-рішеннями від 19.09.2016 № та № 003951306, які стали узгодженими лише з моменту набрання законної сили Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі № 826/4578/17.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст. 57 Податкового кодексу України, строк на своєчасну сплату зобов`язання встановленого вказаними податковими повідомленнями-рішеннями завершився 02.08.2019 року.

[…колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки позивач в десятиденний строк сплатив всю суму грошових зобов`язань, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях, тому в податкового органу відсутні підстави для нарахування пені на суму заниження податкових зобов`язань та за весь період такого заниження.

Зважаючи на протиправність оспорюваної податкової вимоги та на відсутність доказу наявності у зв`язку з цим у ОСОБА_1 податкового боргу, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанцї щодо наявності підстав для визнання протиправним і скасування рішення Головного управління ДПС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 13.01.2020 № 778-10.

[…колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковий орган зобов`язаний відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та дані інтегрованої картки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 85 , назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, не відображення в інтегрованій картці платника податку списання суми податкового боргу тягне за собою неправомірне нарахування пені та застосування штрафних санкцій до платника податків та інших правових наслідків».

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 640/4785/20 (адміністративне провадження № К/9901/39327/21) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі №640/4785/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування вимог, рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалами від 11 квітня 2025 року та 23 квітня 2025 року судом були витребувані докази у справі.

25 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшли витребувані судом пояснення та документи.

Відповідач зазначив, що згідно до інтегрованих карток інформаційно - комунікаційних систем контролюючого органу, у платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) станом на 23.04.2025 року був відсутній податковий борг з податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до інтегрованих карток інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу, у платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) станом на 23.04.2025 року був відсутній податковий борг з військового збору з фізичних осіб.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, відповідно до даних інтегрованих карток інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу, у платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) податковий борг визначений податковими повідомленнями - рішеннями від 19.09.2016 №, від 19.09.2016 №, як і інший податковий борг, не обліковується (станом на 31.12.2021 та на 23.04.2025), як і відсутні дані щодо наявності кодів заборгованості «126» та/або «127» на суму не існуючого боргу у межах спірних правовідносин.

Враховуючи також самостійну сплату позивачем сум податкового боргу, визначеного податковими повідомленнями -рішеннями від 19.09.2016 № та № , наявність судових рішень, наведених у цьому рішенні, якими встановлена обгрунтованість визначення податкових зобов`язань, визначених вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями та визнані неправомірність нарахувань пені, винесення податкової вимоги та зобов`язання податкового органу відкоригувати дані інтегрованих карток ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб та військового збору шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податкових повідомленнях-рішеннях від 19.09.2016 № та № , з урахуванням позовних вимог викладених у позовній заяві, у суду відсутні підстави для задоволення адміністративного позову позивача.

Щодо клопотання відповідача від 19 лютого 2020 року (яке надійшло до ОАСК 24 лютого 2020 року) про закриття провадження у справі, оскільки судами вже розглядалась справа № 826/4578/17, по якій остаточно прийнято рішення у спорі, в тому числі у Верховному Суді та наявність у провадженні окружного адміністративного суду м. Києва справи № 640/25300/19 між тими ж сторонами, суд зазначає наступне.

Так, предметом спору у справі № 640/25300/19 було:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо нарахування в інтегрованій картці ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 00, назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 року №, прийнятого ДПІ в Оборонському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 00, назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 року №, прийнятого ДПІ в Оборонському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо нарахування в інтегрованій картці ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 року №, прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 року №, прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідачем було безпідставно відображено в інтегрованій картці платника податків інформацію про наявність у ОСОБА_1 заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, пені на суму грошового зобов`язання та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податкових повідомленнях-рішеннях.

В ухвалі окружного адміністративного суду м. Києва про залишення позову без розгляду від 16 листопада 2020 року у справі № 640/ 25300/19 було вказано, що «24 лютого 2020 року представником відповідача подано клопотання про закриття провадження. Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа 640/25421/19 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ДПІ у Оболонському район Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача внести зміни в інтегровану картку платника податків позивача.

Суд звертає увагу, що представником відповідача подано заяву про закриття провадження у справі, проте виходячи з її змісту, судом вказана заява сприймається як заява про залишення позову без розгляду".

Суд ухвалив залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Щодо справи № 826/4578/17 то предметом цього спору було визнання протиправним та скасовання податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києва від 19.09.2016 №, визнання протиправним та скасовання податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києва від 19.09.2016 №.

Враховуючи що позовна заява у справі № 640/ 25300/19 залишена без розгляду, а у справі 826/4578/17 інший предмет спору, тому у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі повинно бути відмовлено.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про закриття провадження у справі №640/25421/19 відмовити.

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії по внесенню змін до Інтегрованої картки платника податків щодо перерахування податкового боргу та штрафних санкцій та: зобов`язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни в інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , шляхом перехування боргу з податку з доходів фізичних осіб (оформленого повідомленням-рішенням від 19.09.16 №) враховуючи Додаткову угоду до Договору про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 від 06.10.2016 року та Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку (Форма № 1ДФ), яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове благо на 127 - інші доходи, який був підставою внесення даних до інтегрованої картки платника податків; зобов`язати Державну податкову інспекцію в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни в інтегровану картку платника податків - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , шляхом перехування боргу зі сплати військового збору (оформленого повідомленням-рішенням від 19.09.16 №) враховуючи Додаткову угоду до Договору про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 від 06.10.2016 року та Уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і суми утриманого з них податку (Форма № 1ДФ), яким змінено код ознаки доходу з 126 - додаткове благо на 127 - інші доходи, який був підставою внесення даних до інтегрованої картки платника податків.

Повний текст рішення складено та підписано 09 травня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко