Справа № 520/10981/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 травня 2025 р. Справа № 520/10981/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61013, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 97-НK/65 від 21.02.2025 року Про накладення дисциплінарного стягнення на сержанта служби цивільного ОСОБА_2 у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №150 від 12.03.2025 року Про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді сержанта служби цивільного захисту пожежного-рятувальника 53 ДПРЧ 4 ДПРЗ.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити з правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, згідно якої поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також Верховний Суд зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховним Судом у справі № 120/7567/22 від 08.02.2023р. констатовано, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.

При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14.

Так, у заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача вказує, що витяг з наказу про звільнення отримав 12.03.2025 року та 18 березня 2025 року позивач звернувся до адвоката за правовою допомогою. 20 березня 2025 року адвокат звернулася до відповідача з адвокатським запитом про надання копій матеріалів справи позивача для встановлення підстав його звільнення. Копії матеріалів справ позивача від відповідача адвокат отримала 16.04.2025 року. З огляду на вказане просить поновити строк звернення до суду.

Поряд з цим, суд зазначає, що предметом оскарження у межах даної справи є два накази суб`єкта владних повноважень, а саме - наказ начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 97-НK/65 від 21.02.2025 року Про накладення дисциплінарного стягнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби та наказ начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №150 від 12.03.2025 року Про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 .

Однак, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, коли позивач дізнався про існування спірного наказу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 97-НK/65 від 21.02.2025 року Про накладення дисциплінарного стягнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби (на підставі якого прийнято наказ №150 від 12.03.2025 року Про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 ).

Із позовною заява позивач звернувся до суду 02.05.2025, у заяві про поновлення строку звернення до суду щодо оскарження наказу №150 від 12.03.2025 року про звільнення позивача зі служби, представником позивача не висловлено прохання поновити строк звернення до суду у частині оскарження саме наказу № 97-НK/65 від 21.02.2025 року із вказівкою на наявність поважних причин пропуску позивачем строків звернення до суду, які передбачені ч. 5 ст.122 КАС України.

Згідно ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу слід надати до суду докази на підтвердження дати, коли позивач дізнався про існування спірного наказу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 97-НK/65 від 21.02.2025 року Про накладення дисциплінарного стягнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби (на підставі якого прийнято наказ №150 від 12.03.2025 року Про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 ) та, у разі пропуску позивачем строків, які передбачені ч. 5 ст.122 КАС України, надати до суду заяву про поновлення строків звернення до суду в частині оскарження наказу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 97-НK/65 від 21.02.2025 року Про накладення дисциплінарного стягнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби із документальним підтвердженням наявності поважних причин, які унеможливили звернення позивача до суду у межах законодавчо встановлених строків.

Керуючись статтями 160,161,169,248,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів на підтвердження дати, коли позивач дізнався про існування спірного наказу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 97-НK/65 від 21.02.2025 року Про накладення дисциплінарного стягнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби (на підставі якого прийнято наказ №150 від 12.03.2025 року Про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 ) та, у разі пропуску позивачем строків, які передбачені ч. 5 ст.122 КАС України; заяви про поновлення строків звернення до суду в частині оскарження наказу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 97-НK/65 від 21.02.2025 року Про накладення дисциплінарного стягнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби із документальним підтвердженням наявності поважних причин, які унеможливили звернення позивача до суду у межах законодавчо встановлених строків.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.С.Мороко