Справа № 480/4612/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2025 року Справа № 480/4612/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Павлічек В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4612/24 за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Конотопської міської ради в якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці на підставі договору дарування частини будинку належить на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 .
Право власності на іншу частину житлового будинку належало померлому ОСОБА_2 . В іншій частині житлового будинку вже тривалий час ніхто не проживає, та на цей час право на спадщину на другу 1/2 частину будинку ніким не оформлено та не зареєстровано.
На замовлення позивачки була розроблена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Потім в Центрі надання адміністративних послуг позивач подала до Конотопської міської ради заяву про приватизацію земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням сорокової сесії Конотопської міської ради від 22 грудня 2023 р. ОСОБА_1 відмовлено у приватизації вказаної земельної ділянки.

Позивач зазначає, що в спірному рішення підстава для відмови не узгоджується зі нормами ч. 8, 9,10 ст. 186 ЗК України. Оскільки Технічна документація із землеустрою має всі складові щодо змісту, передбаченого законом, а викладена відповідачем підстава спірного рішення не є правомірною. Відповідач мав обов`язок прийняти рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність позивача.

Також 28 березня 2024 р. позивач звернулася до Конотопської міської ради із клопотанням про приватизацію земельної ділянки в якому просила: затвердити Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :05:054:0022; передати їй власність вказану земельну ділянку. На час подання позову відповіді на подане клопотання позивач не отримала.

Судом відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що відповідно до вимог законодавства, громадянин якому належить житловий будинок з господарськими будівлями (цілий будинок) має право на отримання, безкоштовно у власність, земельної ділянки для його обслуговування в межах норм безоплатної приватизації.

У даному випадку, ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . За даними КП "Конотопське МБТІ" інша 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2 . Право власності за вищезазначеним громадянином значиться на паперових носіях, тому посилання позивача- ОСОБА_1 на статтю 335 ЦКУ (набуття права власності на безхазяйну річ) є недоречним та необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначає, що у Конотопської міської ради відсутні законні підстави передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 000 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:054:0022.

Позивач надала суду відповідь на відзив в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах (а.с. 56 59).

Відповідач своїм правом щодо надання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Також ухвалою суду від 07.05.2025 було повернуто позивачу заяву про зміну предмету позову у цій справі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , на підставі договору дарування частини будинку від 05 листопада 2002 року серії ВАВ № 816562 належить на праві приватної власності 1/2 частина (половина) житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 32 33).

Право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 92).

Як стверджує позивач, в частині житлового будинку, яка належала ОСОБА_2 вже тривалий час ніхто не проживає та на цей час право на спадщину на цю 1/2 частину будинку ніким не оформлено та не зареєстровано.

За замовленням позивачки, на підставі договору № 54-ТД від 19.09.2023 р. Конотопським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії Центру ДЗК була розроблена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (в межах населеного пункту) (а.с. 13 35).

В подальшому через Центрі надання адміністративних послуг позивач 24.10.2023 подала до Конотопської міської ради заяву про затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, та передачі її у власність (а.с.110 зворотній бік).

Рішенням сорокової сесії Конотопської міської ради від 22 грудня 2023 р. ОСОБА_1 відмовлено у приватизації земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв`язку з невідповідністю намірів вимогам статей 89 та 118 ЗК України (відсутня заява (ви) іншого (их) співвласника (ів) житлового будинку (а.с. 7).

28 березня 2024 р. позивач звернулася до Конотопської міської ради із клопотанням про приватизацію земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у власності, в якому відповідно до ч. 1,2 ст. 118, ч. 1 ст. 120, ч. 1, 3 ст. 121, ч. 1 ст. 122 ЗК України, просила:

1. Затвердити Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :05:054:0022 розроблену Конотопським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії Центру ДЗК від 22.09.2023 р.

2. Передати у власність ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) земельну ділянку кадастровий номер :05:054:0022, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_2 (а.с. 8 9).

Як стверджує в позові позивач, на день подачі позову вказане клопотання від 28.03.2024 відповідачем не розглянуте.

Не погодившись із вказаним рішенням та бездіяльністю відповідача щодо не розгляду клопотання від 28.03.2024, позивач звернулася до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Стаття 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1 - 3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Норми безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян із земель державної і комунальної власності визначені ст.121 ЗК України.

Так відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.118, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову (ч.2 ст.118).

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується: у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів.

Отже згідно зазначених норм земельного законодавства, громадянин якому належить житловий будинок з господарськими будівлями має право на отримання, безоплатно у власність земельної ділянки для його обслуговування в межах норм безоплатної приватизації.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач є власником 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 (на даний час перейменовано АДРЕСА_3 ). Право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку належало ОСОБА_2 (а.с. 108 - 109).

Отже позивач є разом з ОСОБА_2 є співвласниками вказаного житлового будинку, якій має одну адресу.

Суд зазначає, що відповідно до ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади.

Стаття 89 ЗК України визначено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом.

У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема: в) співвласників жилого будинку.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 560/1049/16-ц дійшов висновку, що земельна ділянка може надаватися для обслуговування житлового будинку (цілого), незалежно від кількості співвласників такого будинку. Але лише у разі, якщо будинок розділено на окремі домоволодіння і тоді надання земельної ділянки здійснюється окремо для кожного власника. При цьому окреме домоволодіння повинно мати окрему адресу.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач є співвласником 1/2 частини зазначеного будинку, якій не розділено на окремі домоволодіння з різними адресами.

Таким чином, суд зазначає, що приватизація земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з однією адресою, що належить двом співвласникам, можлива лише обома такими співвласниками у спільну сумісну власність.

Щодо посилання позивача на те, що ОСОБА_2 помер та на даний час спадщину на другу 1/2 частину будинку ніким не оформлено та не зареєстровано, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Одночасно ЦК України запобігає таким ситуаціям, коли відсутність спадкоємців має наслідками відсутність власників спадкового майна та його занепад. А тому передбачає у такому випадку перехід прав на це майно до територіальної громади за місцем знаходження цього майна.

Відповідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою.

До звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці. Цей інтерес (законні очікування) полягає у прагненні органу місцевого самоврядування набути право власності на відумерлу спадщину. Паралельно із цим інтересом у територіальної громади існує обов`язок звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 202/5154/21, від 10 січня 2024 року у справі № 522/17859/19.

Отже у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, чи неприйняття ними спадщини, така спадщина підлягає визнанню судом відумерлою та переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази визнання спадщини ОСОБА_2 відумерлою.

Разом з тим, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що неприйняття спадкоємцями ОСОБА_2 спадщини (чи їх відсутність), не визнання такої спадщини відумерлою, не надають позивачу права самостійно приватизувати всю земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у приватизації земельної ділянки кадастровий номер :05:054:0022, площею 0,1000 га, для обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 . Відтак, позовні вимоги в цій частині суд вважає необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 28 березня 2023 р., про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :05:054:0022, площею 0,1000 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , розроблену Конотопським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії Центру ДЗК від 22.09.2023 р, судом встановлено наступне.

Відповідно до матеріалів справи 28 березня 2024 р. позивач звернулася до відповідача із клопотанням про приватизацію земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у власності (а.с. 105 зворотній бік 107).

За наслідками розгляду вказаного клопотання рішенням сорок другої сесії Конотопської міської ради від 27 червні 2024 р. ОСОБА_1 відмовлено у приватизації земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв`язку з невідповідністю намірів вимогам статей 89 та 118 ЗК України (відсутня заява (ви) іншого (их) співвласника (ів) житлового будинку (а.с. 105).

Отже судом встановлено, що відповідачем було розглянуто зазначене клопотання позивачки та за наслідками розгляду 27.06.2024 прийнято рішення про відмову у його задоволенні.

Також суд звертає увагу, в позовних вимогах позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 28.03.2023.

Разом з тим, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься тільки клопотання позивачки від 28.03.2024, яке було розглянуто відповідачем.

Натомість будь якої заяви (клопотання) позивачки адресованої відповідачу 28.03.2023 матеріали справи не містять. Такого клопотання не було долучено і до позову.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 28 березня 2023 р.

Відповідно не підлягають задоволенню, як похідні і позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28 березня 2023 р., у встановленому законом порядку прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :05:054:0022, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_2 , та передати цю земельну ділянку у власність ОСОБА_1 .

В свою чергу, оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Конотопської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення Конотопської міської ради від 22 грудня 2023 р. щодо відмови ОСОБА_1 у приватизації земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:054:0022; визнання протиправною бездіяльність Конотопської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 28 березня 2023 р., про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :05:054:0022, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 , розроблену Конотопським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії Центру ДЗК від 22.09.2023 р; зобов`язання Конотопської міської ради розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28 березня 2023 р., у встановленому законом порядку прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :05:054:0022, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_2 , розроблену Конотопським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії Центру ДЗК від 22.09.2023 р. та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :05:054:0022, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек