Справа № 640/14669/19
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м.Чернігів Справа№ 640/14669/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 15.05.2019 № Ф-2897-25.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято справу № 640/14669/19 до провадження судді Клопота С.Л.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

05 серпня 2008 року ОСОБА_1 було видане Реєстраційне посвідчення №859 (видане повторно) про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності за підписом Першого заступника начальника А.Г. Равлюк.

21 липня 2013 року позивачка народила доньку ОСОБА_2 .

16 травня 2017 року змінила прізвище « ОСОБА_3 » на ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про зміну імені за серією НОМЕР_1 від 16 травня 2017 року, виданого Голосіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Частина друга статті 29-1 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що приватний нотаріус вправі зупинити нотаріальну діяльність за власним бажанням на строк, що не перевищує двох місяців протягом календарного року, або на більший строк за наявності поважних причин (вагітність, догляд за дитиною, хвороба тощо).

Про зупинення нотаріальної діяльності на строк більше трьох днів приватний нотаріус зобов`язаний не пізніше ніж за один робочий день до дня зупинення нотаріальної діяльності письмово повідомити Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі із зазначенням причин та строку відсутності (частина третя статті 29-1 Закону України «Про нотаріат»).

У зв`язку з поважними причинами, необхідністю догляду за дитиною, починаючи з 15.08.2016 року, нотаріальна діяльність позивачки як приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві №505/6 від 15.08.2016 року зупинена на підставі її заяви.

Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві №540/6 від 21.07.2017 продовжено строк зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з 21 липня 2017 року по 21 січня 2018 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві №47/6 від 01.02.2018 зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 01 лютого 2018 року по 21 липня 2018 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві №428/6 від 17.07.2018 зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 01 лютого 2018 року по 21 липня 2018 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві №68/6 від 28.01.2019 продовжено строк зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 22 січня 2019 року по 21 липня 2019 року.

Таким чином, з 15.08.2016 року та по день подання позову нотаріальна діяльність позивачки як приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу не поновлювалась, а лише відповідно до наказів Головного територіального управління юстиції у місті Києві термін тимчасового зупинення її нотаріальної діяльності продовжувався.

Про зупинення нотаріальної діяльності позивачки, як приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, відповідач був повідомлений належним чином ще у 2016 році з моменту тимчасового зупинення нотаріальної діяльності позивачки та мав усі необхідні докази в своєму розпорядженні.

25 травня 2019 року ОСОБА_1 , в поштовому відділенні Київ - 143 було отримано вимогу №Ф-2897-25 від 15.05.2019 року Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, штрафу та пені.

Не погодившись з такою вимогою, позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України №2464-VI від 08.07.2010 р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту другого частини 1 статті 1 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний весок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з положенням статті 4 Закону України № 2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема: й особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (пункт 5 частини 1 статті 4).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до підпункту 14.1.226. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб (абзац другий до підпункту 14.1.226. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний ¦песок;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та ¦освідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем «бліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими вентральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім`ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів;

6) пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі;

7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення страхованої особи;

8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;

9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;

10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей;

11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску;

12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частин 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5а частини першої статті І нього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, шо підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Пунктом 5 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пункт 3 Розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачає, що базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як передбачено положенням пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», недоїмкою визнається сума ЄСВ, яка своєчасно не нарахована чи не сплачена у встановлені цим Законом строки, та яка обчислена органом доходів і зборів.

Згідно частин 3, 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому ¦орядку.

Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік цвітної), поданої 23.04.2018 р. (вх.№59140 ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві) ОСОБА_6 не мала доходу у 2017 році, який включається до загального річного оподатковуваного доходу.

Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік світної), поданої 28.04.2019 р. (вх.№55480 ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві) ОСОБА_1 не мала доходу у 2018 році.

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної приватної нотаріальної діяльності та отримання доходу від такої роботи. При цьому, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю лише посвідчує право нотаріуса на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення нотаріальної та прибуткової діяльності та факту.

Аналогічного висновку дійшов і Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 05.11.2018 року в адміністративній справі 820/1538/17 (адміністративне провадження №К/9901/38076/18), зазначивши, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської, нотаріальної діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською, нотаріальною діяльністю лише посвідчує право адвоката, нотаріуса на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської, нотаріальної діяльності.

Відповідно до правової позиції висвітленої в постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі №820/1538/17 Суд зазначив, що з приводу позиції контролюючого органу щодо того, що ані ПК України, ані Законом № 2464-VI не врегулювано особливості сплати грошових зобов`язань самозайнятою особою у разі зупинення останньою такої діяльності, колегія суддів зазначає, що з практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Окремо суд зазначає, що правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Тобто, поняття «зупинення» та «припинення» адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування.

На момент звернення позивача до податкового органу із заявами, чинним законодавством не було врегульовано питання сплати грошових зобов`язань самозайнятою особою у разі зупинення останньою такої діяльності.

При цьому суд дійшов переконання, що оскільки з 23.09.2013 позивач не здійснював адвокатської діяльності, не отримував доходу від такої діяльності та не мав усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, вказане свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у неї як самозайнятої особи, в розумінні законодавства про зайнятість населення, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправною та скасування вимоги, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 15.05.2019 № Ф-2897-25.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2025 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ