Справа № 580/10375/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № 0-2318-UA0074004, № 0-2318-UA0074004 від 25.04.2024 на загальну суму 61827,60 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскільки є сільськогосподарським товаровиробником та власницею споруд, які використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, такі будівлі звільняються від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то позивачка не є платником цього податку.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 25.04.2024 № 0-2318-UA0074004, № 0-2318-UA0074004.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 06.05.2025.

25.03.2025 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є власником 2 (двох) ангарів, площею 307,6 м2 кожен (реєстраційні номери - 228, 228), які успадкувала після смерті чоловіка, право власності підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13, 21).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за Законом серії НМО № 073617 (а.с. 29), НМО № 073615 (а.с. 31), позивачка також успадкувала трактор колісний Білорус-892, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0193 площею 1,7342 га.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 34), позивачка також має на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0194 площею 1,7343 га.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО № 073619, в 2017 успадкувала 100% частку в статутному капіталі Фермерського господарства "Персть", . Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 є засновником і власником діючого сільськогосподарського підприємства, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (вид діяльності за КВЕД 01.11).

Головне управління ДПС у Черкаській області прийняло податкові повідомлення-рішення № 0-2318-UA0074004, № 0-2318-UA0074004 від 25.04.2024, якими визначено грошові зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 61827,60 грн.

Рішення відповідача про донарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивачка вважає протиправними, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ангари які належать позивачці на праві власності, відносяться до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271), а відтак, не є об`єктом оподаткування, в силу вимог пункту "ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України, при цьому, що відповідач не надав доказів того, що ці ангари здаються позивачкою в оренду, лізинг, позичку, як і не надано доказів, що цільове використання зазначеної нерухомості у спірний період було відмінним від сільськогосподарського.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, оскільки основними умовами, які дають підстави платнику податку не враховувати належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України є: належність власника таких об`єктів до сільськогосподарських товаровиробників; належність будівель та споруд до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) ДК 018-2000; ненадання власниками таких об`єктів в оренду, лізинг, позичку. Апелянт наголошує на тому, що для застосування зазначеної пільги мають бути в наявності всі три перераховані складові.

Проте, разом із позовною заявою позивач не надав суду доказів фактичного використання для сільськогосподарської діяльності нежитлових приміщень, на які були нараховані ППР у спірний період - з 01.01.2023 по 31.12.2023 у який нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Лише факт наявності на праві власності у позивача будівель 2 (двох) ангарів, трактору колісного Білорус-892, наявності 100 % частки в статутному капіталі ФГ «Персть» та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не надає позивачу автоматичного статусу сільськогосподарського товаровиробника. Доказів виробництва сільськогосподарської продукції та її реалізації позивач не надав. Тобто, позивач не є сільськогосподарським товаровиробником. До того ж, до позовної заяви позивач не додала документів, які підтверджують віднесення зазначених нежитлових будівель до будівель класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» відповідно до ДК 018:2000, тому нежитлові приміщення, що належать позивачу на праві власності є об`єктом оподаткування з урахуванням переліку, визначеного підпунктом 266.2.2. пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (ПК України).

Відповідно до положень пункту 266.1.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з приписами пункту 266.2.1 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт "г" пункту 30.9 статті 30 ПК).

Відповідно до змісту пункту 30.2 цієї статті 30 ПК України, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Проте, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в цьому випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис", виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО № 073619, позивач в 2017 успадкувала 100% частку в статутному капіталі Фермерського господарства "Персть", .

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач є засновником і власником діючого сільськогосподарського підприємства, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (вид діяльності за КВЕД 01.11).

Крім того, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за Законом серії НМО № 073617 (а.с. 29), НМО № 073615 (а.с. 31) позивачка також успадкувала трактор колісний Білорус-892, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0193 площею 1,7342 га.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 34), позивачка також має на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0194 площею 1,7343 га.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що будівлі 2 (двох) ангарів, площею 307,6 м2 кожен (реєстраційні номери - 228, 228), які належать позивачці на праві власності, використовуються позивачкою для здійснення сільськогосподарської діяльності, зокрема зберігання сільськогосподарської продукції та с/г техніки, а отже, відноситься до будівель сільськогосподарського призначення.

Колегія суддів вважає, що надані апелянтом заперечення наведеному, мають ґрунтуватись на відповідних доказах, а не просто ставити під сумнів висновок суду, який ґрунтується на комплексному дослідженні та аналізі діяльності позивача, наявності відповідних засобів, а також можливості віднесення спірних будівель до умов п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

У свою чергу, відповідно до Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) віднесені: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Колегія суддів враховує, що ангари які належать позивачці на праві власності (реєстраційні номери - 228, 228), також відносяться до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271), а відтак, останні не є об`єктом оподаткування в силу вимог пункту "ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України.

Ні під час розгляду даного спору в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду, окрім загальних заперечень та посилань на ненадання позивачем доказів до позовної заяви, контролюючий орган не надав доказів того, що ангари (реєстраційні номери - 228, 228) здаються позивачкою в оренду, лізинг, позичку, як і не надав до суду доказів, що цільове використання зазначеної нерухомості у спірний період було відмінним від сільськогосподарського.

Водночас, відповідно до норм частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ангари, які належать позивачці на праві власності, відносяться до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271), а відтак, не є об`єктом оподаткування в силу вимог пункту "ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України.

Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко