Справа № 640/5220/20
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/5220/20

07 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач), звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 105620,29 грн (сто п`ять тисяч шістсот двадцять гривень 29 копійок) в якості відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивача забезпечували речовим майном, що підтверджено копією картки № 2099 обліку матеріальних засобів особистого користування від 05.05.2017 та накладною № 1003 від 27.04.2017, втім при здачі посади молодший сержант ОСОБА_1 отримане інвентарне майно згідно з накладною не повернув, що згідно з довідкою-розрахунком № 145 від 27.07.2017 спричинило шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 з урахуванням кратності у сумі 105808,00 грн. Водночас згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 146 від 27.07.2017 відповідача було додатково притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 3912,04 грн відповідно до довідки № 69 від 27.07.2017, яка виникла внаслідок втрати речового майна, яке відповідач отримував під час проходження військової служби, з його грошового забезпечення було утримано 4099,75 грн, що підтверджено копією Книги грошових стягнень та нарахувань за 2017 рік. При цьому, сума невідшкодованої шкоди державі в особі Військової частини НОМЕР_1 становить 1056620,29 грн. Станом на день звернення до суду зазначена шкода відповідачем в добровільному порядку не відшкодована, що й слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування не скористався, з клопотанням про продовження процесуального строку для подання відзиву не звертався.

Рух справи у суді

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду підтвердження сплати судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 20-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2020 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 08.05.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

27.02.2025 дана справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду та Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 справу передано на розгляд судді Юзьківу М.І.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 адміністративну справу № 640/5220/20 прийнято до провадження та запропоновано учасникам справи у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали надати суду додаткові пояснення у справі щодо позовних вимог та заперечень на них.

Копію ухвали суду від 03.03.2025 про прийняття адміністративної справи до провадження надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місця проживання.

Проте, до суду повернувся конверт з вказаною ухвалою суду та довідкою відділення поштового зв`язку із зазначенням "повертається за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 241 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвала є різновидом судового рішення.

Відповідно до п. 5. ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Водночас, до повноважень адміністративних судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб, або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням встановленого строку зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і тому подібних, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 820/5676/17.

Отже, копія ухвали суду про прийняття адміністративної справи до провадження надіслана за адресою місця проживання, однак, не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин.

За наведених обставин суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд цієї адміністративної справи.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Заяв або клопотань, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

26.04.2017 на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) від 26.04.2017 № 94 молодшого сержанта ОСОБА_2 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення (арк. справи 25).

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивача забезпечували речовим майном, що підтверджено копією картки № 2099 обліку матеріальних засобів особистого користування від 05.05.2017 та накладною № 1003 від 27.04.2017 (арк. справи 27 - 28).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2017 № 24 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас на підставі статті 26 частини 8 пункту 1 підпункту "е" (через службову недбалість) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та виключено із списків особового складу (арк. справи 26).

При здачі посади молодший сержант ОСОБА_1 отримане інвентарне майно згідно з накладною не повернув, що згідно з довідкою-розрахунком № 145 від 27.07.2017 спричинило шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 з урахуванням кратності у сумі 105808,00 грн (арк. справи 31).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2017 № 145 відповідача було притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі в особі військової частини НОМЕР_1 , яка виникла внаслідок втрати речового майна, яке він отримував під час проходження військової служби (арк. справи 29 - 30).

На час звільнення за шкоду, завдану державі в особі військової частини НОМЕР_1 , яка виникла внаслідок втрати речового майна, яке відповідач отримував під час проходження військової служби відповідача було додатково притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 3912,04 грн відповідно до довідки № 69 від 27.07.2017 (арк. справи 34), з його грошового забезпечення було утримано 4099,75 грн (чотири тисячі дев`яносто дев`ять гривень 75 копійок). Відтак, сума невідшкодованої шкоди державі в особі Військової частини НОМЕР_1 становить 1056620,29 грн (сто п`ять тисяч шістсот двадцять гривень 29 копійок), що підтверджено копією Книги грошових стягнень та нарахувань за 2017 рік (арк. справи 35 - 37).

З метою досудового врегулювання спору військовою частиною НОМЕР_1 була направлена претензія від 22.06.2018 № 2108 на зареєстровану адресу проживання відповідача. Проте станом на день звернення до суду відповіді військова частина НОМЕР_1 не отримала (арк. справи 40).

Оскільки відповідач добровільно сплачувати заборгованість наміру не має, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень).

Частиною другою статті 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Також згідно пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Пунктом 17 частини першої статті 3 КАС України встановлено, що публічною службою є, серед іншого, військова служба.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори з приводу прийняття громадян на військову службу, її проходження, звільнення з військової служби.

Так, вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків, спричинених ним державі під час проходження військової служби, нерозривно пов`язане з наданням судом оцінки правомірності наказу командира військової частини, тобто наказу суб`єкта владних повноважень, про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).

Згідно із статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 Розділу І Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (втрата чинності 31.10.2019) (далі Положення, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Приписами пункту 3 Розділу І Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Згідно з пунктом 4 Розділу І Положення встановлено, що відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Відповідно до пункту 13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі, зокрема, недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Відповідно до пункту 17 Розділу IV Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

Пунктом 18 Розділу IV Положення визначено, що розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (пункт 19 Розділу IV Положення).

Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Як слідує з матеріалів справи, під час здачі посади молодший сержант ОСОБА_1 отримане інвентарне майно згідно з накладної не повернув, а саме: казанок алюмінієвий, костюм для захисту від води, шолом кевларовий, бронижнлет "Корсар МЗС - 1-4", рюкзак військовий " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", фляга алюмінієва та чохол до неї, що згідно з довідкою-розрахунку № 145 від 27.07.2017 спричинило шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 з урахуванням кратності в сумі 105 808,00 грн.

На підставі наведеного, позивачем зроблено висновок про втрату речового майна відповідачем, яке сталося в результаті безвідповідального ставлення до виконання своїх службових обов`язків молодшого сержанта ОСОБА_1 , який всупереч статті 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не забезпечив належного збереження військового майна.

За результатами проведеного розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 27.07.2017 № 145 "Про притягнення до метеріальної відповідальності за втрачене речове майно молодшого сержанта ОСОБА_1 "

При цьому, що згідно з пунктом 25 Положення утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).

З огляду на встановлений позивачем факт втрати речового майна молодшим сержантом ОСОБА_1 та доведеними обставинами наявності у відповідача матеріальної відповідальності за втрату речового майна, суд вважає вимоги військової частини обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.02.2020 у справі № 620/2670/19.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у справі обставин, позивач довів суду правомірність заявлених вимог, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати

У відповідності до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 105620,29 грн (сто п`ять тисяч шістсот двадцять гривень 29 копійок) в якості відшкодування майнової шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 );

відповідач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.