Справа № 640/6789/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 травня 2025 року Справа № 640/6789/21 ЗП/280/62/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «МОЯ НАДІЯ»

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними і скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Моя Надія" (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень,

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи прийнято здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням ухвали суду про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог просить суд визнати протиправними та скасувати постанови відповідача про застосування адміністративно - господарського штрафу від 29.12.2020 №216624, від 12.01.2021 №216669, від 19.01.2021 №219501, від 26.01.2021 №219515.

Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2021 було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування розряхунків плати за проїзд.

Супровідним листом від 14.02.2023 на виконання положень п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2825-ІХ скеровано матеріали адміністративної справи до Запорізького окружного адміністративного суду за належністю.

Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 11.02.2025.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Стрельніковій Н.В.

Ухвалою судді від 17.02.2025 справу № 640/6789/21 прийнято до провадження та ухвалено продовжити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2025 було відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмету позову, яка подана представником позивача - Приходько С.В.

У позові позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати Розрахунок плати за проїзд б/н від 07.11.2020.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 216624 від 29.12.2020.

3. Визнати протиправним та скасувати Розрахунок плати за проїзд б/н від 29.11.2020.

4. Визнати протиправною та скасувати Постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 216669 від 12.01.2021.

5. Визнати протиправним та скасувати Розрахунок плати за проїзд б/н від 09.12.2020.

6. Визнати протиправною та скасувати Постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №219501 від 19.01.2021.

7. Визнати протиправним та скасувати Розрахунок плати за проїзд № 1690 від 16.12.2020.

8. Визнати протиправною та скасувати Постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №219515 від 26.01.2021.

Також у позові позивач просить суд стягнути з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати, а саме: сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. У всіх випадках мало місце перевезення сипучого вантажу. В даному випадку, необхідно було враховувати властивості вантажу, які перевозили належні ПП "МОЯ НАДІЯ" автомобілі, а саме насіння та зерно, що можуть переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. При цьому, у перших двох випадках габаритно-ваговий контроль проходив один і той самий автомобіль за результатами зважування якого у першому випадку мало місце перевищення допустимого навантаження на строєну (задню) вісь, а у другому випадку - на одиничну (передню) вісь, хоча в обох випадках загальна маса транспортного засобу не перевищувала допустимих вагових параметрів. У четвертому випадку визначення навантаження на строєну вісь взагалі проведено шляхом додавання (суми навантажень) на три одичні задні осі, що підтверджується довідкою № 027726 від 16.12.2020, хоча зважуватись повинна уся строєна вісь. Таким чином, проведення зважування у русі, шляхом поосьного заїзду тягачів і причепів на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не могло дати достовірних результатів навантаження як на одиничну, так і на строєну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяло врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією навіть мінімальних сил. Здійснення габаритно-вагового контролю здійснювалось з порушенням вимог чинного Законодавства, зокрема: зі змісту актів та розрахунків неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортних засобів позивача, який відсоток похибки таких ваг, чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію) тощо, що є порушенням "Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування", затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 255 від 28.07.2016. Зважування транспортних засобів проводилося за відсутності відповідної методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, а методика, що була застосована, не підлягала застосуванню, оскільки не розповсюджуться на сипучі та рідкі вантажі. В Оскаржуваних розрахунках не зазначено посад та прізвищ посадових осіб, які їх проводили та складали, а також відсутні підписи таких осіб, не зазначено, як визначалася пройдена транспортним засобом відстань, яка є одним з основних критеріїв, що впливає на визначення розміру плати за проїзд. Викладеним підтверджується, що Оскаржувані розрахунки та Оскаржувані постанови складені з грубим порушенням вимог чинного Законодавства, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню. На підставі наведеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що оскільки перевізник здійснював рух взагалі без дозволів, які дають право на рух автомобільними дорогами, уповноваженими особами Укртрансбезпеки було здійснено нарахування плати за проїзд. Твердження позивача про те, що вантаж, який перевозився є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування) є безпідставними, оскільки транспортний засіб на вагу заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу. Спеціфика вантажу не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення. Нормами чинного законодавства передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, та як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують перевезення сипучих вантажів. Також зазначає, що до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних підрозділів належить здійснення габаритно-вагового контролю, навіть при відсутності належним чином затвердженої методики, оскільки обов`язковість застосування такої методики наразі законодавством не передбачена. Відповідач вважає, що обґрунтовано наклав на позивача адміністративно-господарські штрафи, у зв`язку з чим просить узадоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначив про порушення Відповідачем (його працівниками) правил експлуатації вимірювальної техніки, а тому отримані результати не можуть бути підставою для складання Актів про перевищення габаритно-вагових параметрів, стягнення плати за проїзд і, як наслідок, притягнення до адміністративної відповідальності та застосування адміністративно-господарських санкцій, зокрема штрафу. Просить позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.11.2020 року посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на пункті габаритно-вагового контролю у на 452 км.+811 а/д М-05 Київ-Одеса під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку №026451 від 30.10.2020 року проведено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу МАN реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом СНЕRFAU, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Під час перевірки даного транспортного засобу виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» п.22.5 ПДР України, а саме згідно з чеку зважування № від 07.11.2020 року виявлено факт перенавантаження на строєну вісь 23,01 т при дозволених 22 т, що складає 4,5% перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. При цьому у водія відсутній документ про внесення плати за проїзд який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів менше 5%, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами зважування транспортного засобу складено Акт №242372 від 07.11.2020 року про проведення перевірки, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №030160 від 07.11.2020 року, Довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю №0004849 від 07.11.2020 та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 90,20 євро.

29.11.2020 року посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на пункті габаритно-вагового контролю у на 452 КМ.+811 а/д М-05 Київ-Одеса під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку М026455 від 27.11.2020 року проведено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу МАN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом СНЕRFAU, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Під час перевірки даного транспортного засобу виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» п.22.5 ПДР України, а саме згідно з чеку зважування від 29.11.2020 року виявлено факт перенавантаження на одиничну вісь 12,11 т при дозволених 11 т, що складає 10,09% перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм. При цьому у водія відсутній дозвіл, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами зважування транспортного засобу складено Акт №242501 від 29.11.2020 року про проведення перевірки, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №037962 від 29.11.2020 року, Довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю №033133 від 29.11.2020 та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 381,51 євро.

09.12.2020 року посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на пункті габаритно-вагового контролю у на 452 км.+811 а/д М-05 Київ-Одеса під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку №026456 від 04.12.2020 року проведено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу DAF СР 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом СНЕRFAU СО-382НВ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Під час перевірки даного транспортного засобу виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» п.22.5 ПДР України, а саме згідно з чеку зважування від 09.12.2020 року виявлено факт перенавантаження на одиничну вісь 12,14 т при дозволених 11т, що складає 10,36% перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. При цьому у водія відсутній дозвіл, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами зважування транспортного засобу складено Акт №253430 від 09.12.2020 року про проведення перевірки, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №026074 від 09.12.2020 року, Довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю №033449 від 09.12.2020 та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 392,85 євро.

16.12.2020 року посадовими особами Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на пункті габаритно-вагового контролю у на 210 км.+450 а/д Київ-Одеса під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку №012305 від 09.12.2020 року проведено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_5 , з причепом СНЕRFAU, реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Під час перевірки даного транспортного засобу виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» п.22.5 ПДР України, а саме згідно з чеку зважування №1 від 16.12.2020 року виявлено факт перенавантаження на строєну вісь 23 т при дозволених 22 т, що складає 4,55% перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. При цьому у водія відсутній документ про внесення плати за проїзд який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів менше 5%, відповідальність за яке передбачена абз. З ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами зважування транспортного засобу складено Акт №255608 від 16.12.2020 року про проведення перевірки, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №044872 від 16.12.2020 року, Довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю №027726 від 16.12.2020 та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 37,60 євро.

Враховуючи вищевикладене, за результатами розгляду справ про вищенаведені порушення, Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанови про застосування до ПП «Моя Надія» адміністративно господарських санкцій у вигляді штрафів:

- №216624 від 29.12.2020, якою за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний тарнспорт» , відовідальність за яке передлбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону накалдено штраф у розмірі 1700 грн.,

- №216669 від 12.01.2021 якою за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний тарнспорт» , відовідальність за яке передлбачена абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону накалдено штраф у розмірі 17000 грн.,

- №219501 від 19.01.2021 якою за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний тарнспорт» , відовідальність за яке передлбачена абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону накалдено штраф у розмірі 17000 грн.,

- №219515 від 26.01.2021 якою за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний тарнспорт» , відовідальність за яке передлбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону накалдено штраф у розмірі 1700 грн.

Не погоджуючись з накладенням вищевказаними постановами на позивача адміністративно-господарських санкцій, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами встановлено Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі Правила №30).

Відповідно до пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з пунктом 5 Правил № 30 рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Пунктом 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Пунктом 25 Правил № 30 передбачено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон) визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч.З ст. 48 Закону, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі Порядок № 879).

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Відповідно до підпункту 11 пункту 2 Порядку № 879 точний габаритно-ваговий контроль це визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Пунктом 20 Порядку № 879 передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Аналіз викладених положень чинного законодавства свідчить, що рух транспортних засобів, максимальна або осьова маса яких перевищує параметри, зазначені у пункті 22.5 ПДР, автомобільними дорогами допускається за умови отримання перевізником дозволу і внесення плати за проїзд.

Рух транспортного засобу з перевищенням зазначених у пункті 22.5 ПДР параметрів навантаження на 10 %, але не більше 20 % без відповідного дозволу є підставою для застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарських санкцій відповідно до абзацу 15 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, суд погоджується з доводами відповідача про те, що ПП «МОЯ НАДІЯ» здійснювало вантажні перевезення автомобільними дорогами з перевищенням встановлених законодавством вагових норм навантаження. При цьому дозволу на рух великоваговим транспортним засобом позивач не отримував, плату за проїзд не вносив.

Аргументи позивача про те, що ним перевозився сипучий вантаж, який переміщується під час руху, у зв`язку з чим його зважування без дотримання часу, необхідного для врівноваження, не може дати достовірних результатів, суд відхиляє.

Закон України «Про автомобільний транспорт», Правила № 30, ПДР, Порядок № 879 встановлюють універсальні правила навантаження на осі транспортного засобу, які застосовуються незалежно від типу вантажу, швидкості руху тощо. Метою цих правил є збереження автомобільних доріг загального користування від руйнувань.

Порушення зазначених правил шляхом перенавантаження окремих осей транспортного засобу через властивості вантажу, особливості навантаження чи з будь-яких інших причин не звільняє автомобільних перевізників від передбаченої абзацом 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальності.

Інакший підхід до розуміння цих правил суперечив би їхній меті.

Суд також зазначає, що рівномірне розподілення вантажу та створення умов, за яких його безладний рух в кузові є неможливим, є прямим обов`язок позивача як перевізника.

Так, пунктом 22.2 ПДР встановлено, що водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Відповідно до пункту 8.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі Правила № 363), типи та кількість рухомого складу, потрібного для виконання перевезень вантажів, визначаються перевізником залежно від обсягу і характеру перевезень.

Згідно з пунктами 8.14, 8.15, 8.19 Глави 8 Правил № 363 навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення. Вантажі розміщують так, щоб вага вантажу рівномірно розподілялася між автомобілем і причепом.

Відповідно до пункту 12.5 Правил № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, перевезення сипучого вантажу без вжиття заходів, що унеможливлює його зміщення, створює небезпеку руху і забороняється.

Таким чином, зміщення вантажу, що призвело до перенавантаження на вісь не є «властивістю вантажу», як про це зазначає позивач, а є наслідком недотримання ним правил перевезення вантажів, що не може бути підставою для звільнення його від відповідальності, встановленої статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд також зауважує, що квитанціями за результатами зважування підтверджується, що через ваги тягачі з причепом рухались зі швидкістю до 5,89 км на год. У контексті вказаної обставини позивач на підтвердження зазначених підстав позову не зазначив, як за такої швидкості при допустимій загальній масі тягача з причепом могло відбутися зміщення вантажу, щоб навантаження на одну з осей перевищило гранично допустиме.

Стосовно посилання позивача на відсутність методики, виходячи з якої відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 має відбуватися зважування, суд зазначає, що подібні зауваження вже оцінювалися Верховним Судом.

Зокрема, у постанові 22 грудня 2021 року у справі № 420/3371/21 Верховний Суд зазначив, що: « 55. Дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, відсутня затверджена Мінекономрозвитком методика виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі, якою мали б керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

56. Водночас, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач, Верховний Суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

57. Наведене узгоджується з нормативним регулюванням, а саме скасування постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 пункту 19 Порядку № 879, в якому було вказано про те, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

58. Отже, законодавець виключив норму про необхідність застосування будь-якої затвердженої методики визначення у спірних правовідносинах».

Тотожні за змістом висновки були викладені також у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2018 року у справі № 820/1420/17.

Таким чином, доводи позивача не свідчать про допущення відповідачем порушень під час габаритно-вагового контролю.

Також суд зазначає, що умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів визначено Порядком № 30 і Законом України «Про автомобільний транспорт», які не виокремлюють сипучі вантажі як кукурудзу чи інший тип вантажів як вантажі, на перевезення яких не ви дається дозвіл для руху з перевищенням вагових норм.

Подібні висновки випливають і з постанови Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16, в якій Верховний Суд погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про те, що перевезення сипучого вантажу з перевищенням вагових норм без дозволу є підставою для відповідальності, передбаченої абзацом 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Враховуючи підтвердження фактів перевищення допустимої ваги вантажних автомобілей за відсутності дозволів на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесені спірні постанови.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги викладене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їхнього задоволення.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи результат розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «МОЯ НАДІЯ» (13610, Житомирська обл., Ружинський район, с. Вчорайше, вул. Шевченка 21, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) про визнання протиправними і скасування постанов, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Стрельнікова