Справа № 466/1512/25
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1512/25
Провадження № 2-а/466/99/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Якубів І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

14.02.2024 року адвокат Оліярник Григорій Іванович, який представляє інтереси ОСОБА_1 (надалі позивач), звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову від 04.02.2025р. №137 ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та стягнути з Відповідача на користь Позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі постанови №137 від 04.02.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн. Вважає, що дана постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що процедуру перевірки військово-облікових документів, уточнення персональних даних та внесення відповідних змін у військово-облікові документи були здійснені позивачем на момент проходження ВЛК (12.07.2024) та за явкою на чергові мобілізаційним розпорядження, а саме: 05.11.2024 та 09.12.2024. Крім того, представник позивача зазначає, що до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не долучалися будь-які додатки, які би підтверджували його вину, оскільки позивача не було належним чином повідомлено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ані особисто, ані засобами поштового зв`язку.

Таким чином, вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення Відповідачем не було належним чином встановлено вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, не здійснено належної кваліфікації дій Позивача, а оскаржувана постанова не містить чіткого зазначення норми, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, про яке йдеться мова у постанові.

Все вищевикладене є підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 17.02.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.27).

Відзиву відповідачем на позовну заяву до суду не надходив.

Ухвалу судді від 17.02.2025р. з прикріпленими до нього файлами скеровано судом на електронну адресу відповідача 17.02.2025р.,які ними і отримано.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №137 від 04.02.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., за те, що він являючись військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив вимоги законодавства про мобілізацію, визначені ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2024 року ОСОБА_1 пройшов медичне обстеження додатковою позаштатною постійно діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки ВЛК №46/2 ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Після чого позивач отримав більше десяти мобілізаційний розпоряджень, а саме -на 05.11.2024 р.,09.12.2024 р., 07.01.2025 р. та 04.03.2025 р, щодо решти мобілізаційних розпоряджень, то такі повернулись у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 04.02.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за черговим мобілізаційним розпорядженням. В ході уточнення даних позивача було повідомлено, що останній нібито не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних, а саме на 19.12.2024 року о 09 год. 00 хв.

Відповідач стверджує, що Позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1 КУпАП, а саме неприбуття по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак належних доказів про відправку не надав.

Позивач зазначає, що процедуру перевірки військово-облікових документів, уточнення персональних даних та внесення відповідних змін у військово-облікові документи були здійснені на момент проходження ВЛК (12.07.2024 року) та за явкою на чергові мобілізаційним розпорядження, а саме на 05.11.2024 р. та 09.12.2024 р.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно ч. 3 ст.210 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, передбачено стягнення у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду даної справи судом.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Організація безпосередньої реалізації заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації на відповідній території чи сприяння їх виконанню здійснюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади та виконавчими органами сільських, селищних, міських раду.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації, в тому числі й на території Львівської області.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Судом встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку не містять достатньої сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких вбачатися, що позивач, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У постанові №137 від 04.02.2025 року зазначено що позивач отримав копію постанови а відтак остання винесена з порушенням ст. 254 КУпАП, оскільки в день винесення такої позивач був присутній у ІНФОРМАЦІЯ_3 що підтверджується підписом про отримання.

З матеріалів справи також неможливо встановити чи повідомлявся позивач належним чином про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки позивача не було повідомлено про встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 ані особисто, ані засобами поштового зв`язку, тому він дату, час а також мету такої явки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження саме факту не оновлення облікових та персональних даних вчасно ОСОБА_1 .

З таких підстав, слід зазначити, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-3 КУпАП є недоведеним.

Даний висновок суду кореспондує з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у справі №463/1352/16-а від 08.07.2020.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_2 №137 від 04.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-3 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення стосовно останнього за ч. 3 ст. 210-3 КУпАП підлягає закриттю.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем у справі сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 605,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст.210-1,245,251,268,278,280,283,284 КУпАП, ст.ст. 2,5,7,9,72,77,90,139,229, 241-246, 251,251, 255, 257,268, 286,293,295 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №137 від 04.02.2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-3 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-3 КУпАП -закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені витрати з судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 08 травня 2025 року.

Суддя В. В. Свірідова