Справа № 686/9196/25
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/9196/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козак О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

06 травня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Біла О.О.,

представника позивача: Мельничук О.Я.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Крупінської Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до Громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В :

03 квітня 2025 року Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позову позивач вказав, що у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України з 09 квітня 2024 року, на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі №686/9849/24 перебуває громадянин російської федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Паспортний документ, а також: документи, які б надавали право законного перебування на території України у Відповідача відсутні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таку позицію, корім іншого, обґрунтовує тим, що відповідач рішенням суду поміщений до ПТПІ не лише для проведення процедури ідентифікації, а й для забезпечення примусового видворення, враховуючи той факт що він офіційно не працевлаштований та не має офіційного місця проживання, що може значно ускладнити Апелянту встановлення місця його знаходження для виконання рішення про примусове видворення, що судом першої інстанції не взято до уваги. Зазначає, що суд першої інстанції посилається лише на факт його ідентифікації, так як у Відповідача наявний паспорт громадянина російської федерації, і на думку суду він чинний, не враховуючи ту обставину, що Відповідач на судовому засіданні повідомив суду що паспорт не дійсний, оскільки в ньому не вклеєна фотографія відповідача по досягненні 45 річного віку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що рішенням начальника відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Хмельницькій області від 09.04.2024 року, яке затверджено заступником начальника Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вирішено примусово видворити з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2024 року у справі № 686/9849/24 ухвалено: затримати на строк на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.10.2024 року (справа №686/27055/24) продовжено строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців.

З метою забезпечення виконання рішення суду УДМС у Хмельницькій області проводилися заходи щодо примусового видворення останнього, зокрема щодо його ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

А саме, 07.11.2024 до УДМС у Хмельницькій області надійшов лист з Волинського ПТПІ в якому зазначено, що адміністрацією було проведено бесіду із Відповідачем ОСОБА_1 , та зазначили, що в ході опитування він повідомив, що не бажає повертатися до країни громадянської приналежності.

27.11.2024 Управлінням до Товариства Червоного Хреста України та Міжнародної організації з міграції (МОМ) було направлено листи з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні свідоцтвами на повернення Відповідача до країни громадянської приналежності.

Товариство Червоного Хреста у своїй відповіді від 20.12.2024 порекомендувало з зазначеним питанням звернутися до МКЧХ в Україні, яке на думку Товариства Червоного Хреста може посприяти в даному питанні.

03.01.2025 Управління звернулося з листом до Міжнародного Комітету Червоного Хреста з проханням у сприянні документування свідоцтвом на повернення Відповідача. Відповідь на який не надійшла.

Крім того, 19.11.2024 УДМС у Хмельницькій області звернулося з листом до Державної прикордонної служби України про надання дозволу Відповідачу на виїзд з території України під час примусового видворення по паспорту громадянина російської федерації від 02.03.2010р..

11.12.2024 до Управління з Адміністрації Держприкордонслужби надійшла відповідь в якій зазначено про надання Відповідачу одноразового дозволу на виїзд з території України за паспортом громадянина російської федерації.

Після цього, позивач звернувся із цим позовом для продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 30 Закону України від 22.09.2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Частинами 11-13 ст.289 КАС України встановлено, що Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним.

Як вбачається із матеріалів справи, що під час перебування у Волинському ПТПІ ДМС України Відповідач ідентифікований та документований паспортним документом громадянина російської федерації від 02.03.2010р. і доказів того, що вказаний паспорт є недіючим, суду не надано.

Згідно листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.11.2024 року ОСОБА_1 надано одноразовий дозвіл на виїзд з території України з паспортом громадянина російської федерації. При цьому повідомлено, що пропуск через державний кордон здійснюватиметься в пункті пропуску після перевірки паспортного документа та відсутності щодо нього рішення уповноваженого держаного органу України про заборону виїзду з України.

При цьому позивачем за період затримання відповідача (з 09.04.2024 року) не вжито жодних заходів щодо з`ясування можливості його видворення з території України через територію третіх країн.

Таким чином, неможливість забезпечити примусове видворення відповідача у річний строк з дня його затримання і розміщення в ПТПІ, позивач пов`язує з розірваними дипломатичними відносинами з Російською Федерацією та відсутністю діючого паспорта для виїзду за кордон.

Натомість, неможливість забезпечити примусове видворення відповідача у зв`язку з відсутністю певних дипломатичних відносин між країнами, не є правовими підставами для продовження строку затримання відповідача, особу якого ідентифіковано.

Твердження апелянта щодо необхідності проведення документування відповідача документом, який би давав можливість для його виїзду за кордон не є додатковою підставою та суперечить правовій позиції, висловленій в постанові Верховного суду від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20.

Отже, позивач не посилається на умови, визначені у частині тринадцятій статті 289 КАС України, за яких неможливо, зокрема, забезпечити примусове видворення особи, а саме: на відсутність співпраці з боку іноземця під час процедури його ідентифікації або неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця чи документів, необхідних для його ідентифікації.

За наведених обставин суд вважає, що зазначені позивачем обставини не є підставою для продовження строку затримання відповідача, особу якого ідентифіковано.

До вищевказаного висновку також дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 26.09.2023 року (справа №158/1645/23, провадження №К/990/25792/23).

При цьому, слід зазначити, що відсутність можливості виконати рішення про примусове видворення відповідача за межі України з незалежних від сторін причин протягом тривалого часу не може бути підставою для продовження строку затримання відповідача.

Тому, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки продовження строку затримання відповідача без належних та вичерпних на те підстав, не відповідає статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже покладає на відповідача додаткові обов`язки, що мають наслідком обмеження свободи пересування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.272, 328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.