Справа № 595/245/25
Суддя: Созанська Л. І.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/245/25
Провадження № 2-а/595/42/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,

представника позивача, адвоката Тарчинської Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Тарчинська Леся Ярославівна, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тарчинська Л.Я., звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою поліцейського 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 340 грн. Із зазначеною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складена з грубими порушеннями чинного законодавства, є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки позивач правил дорожнього руху не порушував. В оскаржуваній постанові в графі 7. «До постанови додаються» відсутня будь-яка інформація про додатки, які додаються до постанови, як про технічний засіб, яким здійснено відео чи фотофіксацію правопорушення, так і про фотознімок з технічного приладу лазерного вимірювача швидкості руху «TruCam» серійний номер ТС 008402. Окрім того, поліцейським при розгляді справи не надано позивачу доказів, які б підтверджували, що саме транспортний засіб під керуванням позивача перевищив встановлене обмеження швидкості руху, так як ОСОБА_1 рухався в загальному потоці транспортних засобів. Згідно п.12.9.б Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими було б підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Окрім того, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу. Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. У санкції частини 1 статті 122 КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року. Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Разом з тим, накладаючи на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, відповідач не дотримався наведених норм права та призначив штраф у грошовій сумі, що не відповідає санкції відповідної статті КУпАП.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження у справі закрити.

Ухвалою судді від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тарчинська Л.Я., до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

11 березня 2025 року представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надіслав відзив на позов, в якому просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву громадянина ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року - без задоволення.Зазначає, що, ознайомившись зі змістом та вимогами адміністративного позову, відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства, спрямованими на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, виходячи з наступного. В ході виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції 02 лютого 2025 року о 10 год. 25 хв. поліцейським 2-го взводу 2-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Маяковим Денисом Миколайовичем за адресою: Одеська область, траса М05 Київ-Одеса, 402 км було виявлено транспортний засіб марки SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керував вищезазначеним транспортним засобом зі швидкістю 80 км/год в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 30 км/год та порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вищезазначене адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20 ТС008402 та підтверджується відеозаписами та роздруківкою із вищезазначеного лазерного вимірювача швидкості руху (вказані відеозаписи, засвідчені електронним цифровим підписом, відповідно до вимог ст. 99 КАС України). На роздруківці файлу з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20 ТС008402 чітко зазначено: дозволена швидкість, з якою може рухатися транспортний засіб 50 км/год: швидкість, з якою рухався транспортний засіб під керуванням позивача 80 км/год; дистанція, на якій здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу 257,3 м; серійний номер лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів ТС008402; номерний знак транспортного засобу вимірювання швидкості якого було здійснено НОМЕР_1 , а також інша інформація.Зауважує, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4043995 від 10.02.2025 у блоці № «5» зазначено, що швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС008402, та зазначені номери портативних відеореєстраторів поліцейських «ПВР: 474933, 474888». Відтак, оскаржувана постанова містить посилання на докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або не вчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються фото- та відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення. Згідно відповіді № 619/12-09/24-841/05-04/24 Служби автомобільних доріг в Одеській області, дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год» встановлений на початку серпня на 402 км автодороги М-05 Київ - Одеса, перебував у наявності та відповідав вимогам ДСТУ 4100:2021. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, вимоги якої не передбачають зазначення відомостей про розміщення дорожніх знаків. Подані відеозапис з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20 ТС008402, роздруківка з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів та інші матеріали в їх сукупності відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст. ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є належними, достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Таким чином в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Поліцейський 2-го взводу 2-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Маяков Д.М. мав всі законні підстави для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року є обґрунтованою, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, ґрунтується на повному та всебічному розгляді справи, належних, допустимих та достатніх доказах вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Доводи позивача щодо необхідності визнання її незаконною та скасування безпідставні, необґрунтовані, не підкріплені нормами чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року за клопотанням представника позивача, адвоката Тарчинської Л.Я. замінено первісного відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції належним - Департаментом патрульної поліції.

22 квітня 2025 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції надіслав до суду відзив, аналогічний тому, який подано 11 березня 2025 року УПП в Одеській області ДПП, у якому просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву Шмигельського А.М. про скасування постанови серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року - без задоволення.

07 травня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» представником позивача, адвокатом Тарчинською Л.Я. подано відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначає, що доводи, викладені в ньому, є необґрунтованими, а відтак такими, що не визнаються стороною позивача. Окрім того, поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. У своєму відзиві представник відповідача стверджує, що правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20 TC008402 та підтверджується відеозаписами та роздруківкою. Також зазначається, що у блоці №5 оскаржуваної постанови вказано прилад TruCam TC008402 та номери портативних відеореєстраторів поліцейських «ПВР: 474933, 474888». Зауважує, що до відзиву відповідач додав роздруківку з відеозапису лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20, з якої вбачається, що вимірювання швидкості здійснювалося у ручному режимі. Фіксація швидкості приладом TruCAM, який інспектор тримає в руках, є неналежним способом використання цього приладу, і докази, отримані таким чином не є належним доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008402, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст.40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі. Відповідно, долучені до матеріалів справи докази не є належними та допустимими в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови. Первинним аргументом сторони позивача було те, що в графі 7 постанови «До постанови додаються» відсутня будь-яка інформація про додатки. Відповідач зазначає, що у блоці №5 постанови зазначено серійний номер TruCam та номери нагрудних камер. Однак, це не скасовує вимоги щодо належного заповнення всіх передбачених полів постанови, зокрема і графи 7. Посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 524/9162/16-а щодо того, що постанова не обов`язково має містити перелік доказів, не звільняє посадову особу від обов`язку складати процесуальні документи у повній відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи. Відсутність належного опису доказів та додатків у відповідній графі є процесуальним порушенням. Відповідно до практики Верховного Суду приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанови від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а). Відтак, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими було б підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. З огляду на викладене, оскільки відповідач у відзиві на адміністративний позов не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем факти порушення вимог законодавства при винесенні оскаржуваної постанови, то наведені останнім доводи у відзиві підлягають відхиленню судом.

Представник позивача - адвокат Тарчинська Л.Я. у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала із підстав, викладених у ній та у відповіді на відзив, просила її задовольнити, скасувати постанову серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, хоч належно повідомлявся про розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі передбачених ч. ч. 1, 2, 3 і 5 ст. 122 КУпАП.

У ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395 (далі Інструкція) передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення ( п. 2 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до положень п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 8 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути заслухана, досліджені докази і вирішені клопотання (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року, прийнятої поліцейським 2-го взводу 2-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Маякова Д.М., Шмигельський А.М. 10 лютого 2025 року о 10 год. 25 хв. на трасі М05 Київ-Одеса, 402 км, керуючи транспортним засобом марки SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.», чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 30 км/год., що зафіксовано на прилад TruCam ТС 008402, ПВР: 474933, 474888, чим порушив п. 12.9(б) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року, винесеною поліцейським 2-го взводу 2-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Маякова Д.М., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З метою забезпечення безпеки дорожнього руху на дорогах встановлюється безпечна та максимальна швидкість з якою дозволено рухатися транспортним засобам на певних ділянках доріг.

Відтак, згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.9.б) Правил дорожнього руху, визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

З матеріалів справи вбачається, що швидкість руху транспортного засобу «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM ТС008402.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCAM ІІ LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів.

Лазерний вимірювач швидкості LTІ 20/20 TruCam ІІ отримав сертифікат перевірки типу від 26 грудня 2018 року № UA.ТR.001 241-18 Rev.0.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32381 чинного до 15 листопада 2025 року, встановлено, що засіб вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTІ 20/20 TruCam ІІ № ТС008402 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год; +1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam ІІ зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації (експертний висновок Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 15 грудня 2023 року).

Враховуючи наведене, показники приладу TruCam ІІ LTІ 20/20 можуть бути допустимим доказом у даній справі про вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України 28 серпня 2024 року № 619/12-09/24-841/05-04/24, на км 402 автодороги М-05 Київ-Одеса знаходиться аварійно небезпечний нерегульований пішохідний перехід в одному рівні, біля якого раніше відбувалася значна кількість ДТП. На виконання окремого доручення Державного агентства

відновлення та розвитку інфраструктури України № 26 вересня 2017 року № 317-ОД щодо ступінчастого обмеження швидкісного режиму до 50 км/год у зонах наземних пішохідних переходів на зазначеній ділянці згідно погодженої схеми облаштовані дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 та 70 км/год. Зазначені дорожні знаки обмеження швидкості є постійними та відповідають Вимогам ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожніх знаком 5.49 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком 5.50 «Кінець населеного пункту».

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивач, як на основні підстави задоволення позовних вимог, покликається на те, що правил дорожнього руху він не порушував. В оскаржуваній постанові в графі 7 «До постанови додаються» відсутня будь-яка інформація про додатки, які додаються до постанови, як про технічний засіб, яким здійснено відео чи фотофіксацію правопорушення, так і про фотознімок з технічного приладу лазерного вимірювача швидкості руху «TruCam» серійний номер ТС 008402. Окрім того, поліцейським при розгляді справи не надано позивачу доказів, які б підтверджували, що саме транспортний засіб під керуванням позивача перевищив встановлене обмеження швидкості руху, так як він рухався в загальному потоці транспортних засобів.

Разом з тим, на спростування таких тверджень судом встановлено, що під час несення служби на 402 км автодороги «Київ Одеса» 10 лютого 2025 року працівником УПП в Одеській області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20(серійний номер ТС008402) було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив п. 12.9 (б) ПДР України. Після виявлення правопорушення працівником поліції транспортний засіб було зупинено, встановлено особу водія та складено спірну постанову.

Оскільки за технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTІ 20/20 здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як доказ у справі. Про вимірювання швидкості цим технічним приладом вказано у п. 5 спірної постанови, а тому додаткове дублювання про ці обставини у п. 7 постанови серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року не вимагається.

З фото з приладу TruCam ІІ, наданого до відзиву, вбачається, що транспортний засіб марки SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався на 402 км автодороги М-05 «Київ Одеса» (згідно координат 47°1'06.58"N 30°19'07.88"E), де діє обмеження швидкості у межах до 50 км/год, зі швидкістю 80 км/год.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Отож, надане суду фото з приладу TruCam ІІ, яке було предметом дослідження у судовому засідання, є достатніми, належними та допустимими доказами того, що водій ОСОБА_1 у час та дату, яка вказана у спірній постанові, рухався транспортним засобом марки SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 , на 402 км автодороги М-05 «Київ Одеса» зі швидкістю 80 км/год, чим порушив п. 12.9 б ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 122 КУпАП, що також підтверджується наданим відеозаписом з місця події.

На відеозаписі, доданому до відзиву, водій ОСОБА_1 будь-яких заперечень чи зауважень стосовно дій працівників поліції не висловлював.

До доводів представника позивача про незаконність вимірювання швидкості руху приладом TruCAM з рук суд ставиться критично та оцінює їх як намагання уникнути позивачем відповідальності. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про повірку, лазерний вимірювач швидкості руху TruCam ІІ LTI 20/20 ТС008402 має допустиму похибку при вимірюванні швидкості руху в ручному режимі +/- 2 км/год. Навіть якщо припустити вказану похибку в даній справі, то позивач все одно рухався з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху. Суд зазначає, що використання лазерного вимірювача TruCam в ручному режимі не впливає на точність вимірювання швидкості руху транспортного засобу. Стаття 40 Закону України «Про національну поліцію» не містить обов`язку стаціонарного розміщення засобів саме вимірювальної техніки. Основною функцією лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС008402 є вимірювання швидкості транспортних засобів, а не фото- і відеофіксації, а тому його стаціонарне розміщення не обов`язкове.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відтак, надаючи оцінку доказам, наданим сторонами у їх сукупності, судом встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року обґрунтована, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих посадовій особі поліції, за наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а отже є законною.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4043995 від 10 лютого 2025 року, слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.

Керуючись ст. ст. 7-11, 72-77, 242 - 246, 257, 271, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Тарчинська Леся Ярославівна, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Суддя: Л. І. Созанська