Справа № 480/8442/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у зміні способу і порядку виконання судового рішення
08 травня 2025 року Справа № 480/8442/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду у м. Суми заяву ОСОБА_1 про зміну та встановлення способу і порядку виконання рішення суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2024, з урахуванням ухвали від 02.12.2024 про виправлення описки у судовому рішенні від 28.10.2024, позов задоволено та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не здійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового судді апеляційного суду Сумської області у відставці з 25.03.2024, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн, встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 25.03.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового судді апеляційного суду Сумської області у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн, встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», з урахуванням виплачених сум.

Від позивача надійшла заява про зміну та встановлення способу і порядку виконання рішення суду від 28.10.2024по адміністративній справі №480/8442/24

Зокрема позивач просить змінити та встановити спосіб і порядок виконання судового рішення у справі № 480/8442/24 від 28 жовтня 2024 року, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити (перерахувати) та виплачувати судді апеляційного суду у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн. встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, - щомісячно, довічно, починаючи з 25 березня 2024 року. Також позивач просив суд зупинити дію рішення відповідача 69 від 27.02.2025, час розрахунку 14:08, (зупинити дію індивідуального акта) до набрання законної сили ухвалою з цього питання.

Заява позивача мотивована тим, що рішенням відповідача 69 від 27.02.2025 здійснено перерахунок на підставі рішення суду по справі №480/8442/24 від 28.10.2024 з 19.02.2020 по довічно, але здійснено перерахунок із розрахунку 54% від суми суддівської винагороди. У даному випадку, відповідач, посилаючись на рішення суду по даній справі № 480/8442/24, фактично скасував рішення суду у справі №480/8088/20, безпідставно зменшивши відсотки з 68% до 54%. Позивач зазначає, що має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн. встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, що встановлено судовим рішенням по справі №480/8088/20.

27 лютого 2025 року головним державним виконавцем Колос Р. В. відкрито виконавче провадження № 77316764 по виконанню рішення суду № 480/8442/24. Таким чином виконати судове рішення по даній справі відповідач зобов`язаний, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн. встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, - щомісячно, довічно, починаючи з 25 березня 2024 року.

Відповідач письмових пояснень своєї позиції по справі з огляду на подану позивачем заяву не надав.

Ухвалою від 14.04.2025 судом було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення виконання судового рішення по справі №480/8442/24 шляхом зупинення дії рішення відповідача 69 від 27.02.2025. Крім того, ухвалою суду від 14.04.2025 заява про зміну порядку і способу виконання судового рішення призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.04.2025. Заяву, призначену на 30.04.2025, а також в подальшому на 06.05.2025 було знято з розгляду у зв`язку із повідомленням про замінування приміщення суду, а також наявною офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги. Судове засідання призначено на 08.05.2025 на 13-30, про що учасників справи повідомлено через підсистему «Електронний суд». Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Тож, відповідно до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення в адміністративній справі є обов`язковим до виконання на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання судового рішення, судом видано позивачу виконавчий лист.

На час розгляду даної заяви триває виконавче провадження, рішення суду в частині виплати позивачу перерахунку довічного грошового утримання за період з 25.03.2024 по 28..02.2025 в сумі 203264,33 грн. залишається не виконаним, що підтверджується матеріалами справи, зокрема змістом постанови державного виконавця в межах ВП №77316764 від 06.03.2025.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Отже, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Посилання позивача у заяві на те, що відповідачем на виконання рішення суду у цій справі протиправно проведено перерахунок довічного грошового утримання з визначенням 54% суддівської винагороди судді, а не 68%, не є ґрунтовними та не приймаються до уваги як підстава для встановлення зміни порядку і способу виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що в межах розгляду даної справи судом не досліджувалося та не було спірним розмір відсотку відповідних виплат довічного грошового утримання судді у відставці позивачу, позивачем у вимогах не заявлялося, не зазначено у резолютивній частині судового рішення по даній справі.

Суд, з урахуванням норм КАС України, не може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, доповнювати зміст резолютивної частини судового рішення та змінивши при цьому його зміст, доповнювати обставинами, які судом в межах даної справи не досліджувалися.

З наданих до заяви документів не доведено факт неможливості відповідача виконати рішення суду, а саме здійснити позивачу з 25.03.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового судді апеляційного суду Сумської області у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн, встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», з урахуванням виплачених сум.

За приписами КАС України суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, яких при розгляді справи судом не встановлено, а тому в задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення суду по даній справі суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 248, 254, 256, 295 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду від 28.10.2024 по справі №480/8442/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя С.М. Гелета