Справа № 638/4755/25
Суддя: Тимченко А. М.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4755/25
Провадження № 2-а/638/219/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

18.03.2025 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова як адміністративного з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що 07.03.2025 близько 15:30 год. в приміщенні Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001601 від 21.04.2019, за викликом слідчого, до кабінету увійшли три особи у військовій формі та одна у формі працівника поліції, які повідомили позивачу, що він перебуває у розшуку через нібито через відсутність оновлення мною даних як військовозобов`язаного, і що вони повинні затримати його та доставити до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

О 16:10 год. 07.03.2025 позивача доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де працівник РТЦК повідомив, що дані позивача в них є і вони бажають відправити його на ВЛК. Позивач зазначає, що йому повідомили, що він знаходиться під особистим наглядом ТВО начальника Шевченківського РТЦК майора ОСОБА_2 , через що його відправлять по зазначеному маршруту примусом. Позивач повідомив працівника РТЦК та надав відповідну довідку, що я є обмежено придатною особою, а граничний термін таких осіб на проходження ВЛК встановлено до 05.06.2025, тому пройде ВЛК у законний спосіб у самостійно вибраному медичному закладі з відповідним обстеження та наданням лікарняної документації для складання об`єктивного висновку.

Того ж дня щодо позивача було складено оскаржувану постанову № 620 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КупАП, яку він вважає необгрунтованою, бездоказовою, протиправною, незаконною, постановленою з численними порушеннями законодавства, та такою що підлягає скасуванню з наступних підстав. По-перше, до 08.03.2025 ніяких повісток, поштових повідомлень з ТЦК йому не надходило. Через постійні обстріли мого району та міста в цілому позивач періодично по кілька днів вимушений жити за містом, проте поштову кореспонденцію перевіряє завжди. По-друге, оскаржувана постанова не відповідає затвердженому тексту - зразку бланку постанови, що наведений у Додатку 4 до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджені Наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства оборони № 22 від 12.01.2024 № 814 від 05.12.2024 року. Постанова була складена та підписана ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як уповноваженою особою на розгляд справи є виключно начальник ТЦК та СП. По-третє, зі змісту постанови не зрозуміло при якій саме перевірці документів, ким, де саме, коли, у зв`язку з чим, ким саме встановлено порушення, і яке ж саме порушення, не зазначено. По-четверте, зазначені у постанові відомості «за адресою зареєстрованого місця проживання або фактичного місця проживання була направлена повістка про виклик на 05.12.2024 на 9:00» не відповідають дійсності, оскільки повістка позивачу не надходила, йому невідомо, чи взагалі вона відправлялася відповідачем, чи з пошти надходили відповідні повідомлення, і коли саме, і хто та чому саме на пошті поставив відповідну відмітку про невручення через відсутність позивача. Відмови отримати повістку не було. По-п`яте, відповідачем всупереч вимогам ст. 268, 277-2 КУпАП, не було вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а під час розгляду справи порушено права позивача, визначені ст. 268 КУпАП. По-шосте, відповідачем не виконано вимоги ст. 278 КУпАП, оскільки позивачу не було роз`яснено права і обов`язки, не було його заслухано, не було досліджено докази і не розглянуто клопотання. По-сьоме, відповідачем не виконано вимоги ст. 280 КУпАП. Постанова є неконкретною, бо там не зазначено, яке саме правопорушення позивач скоїв, яке ж саме «законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (які саме норми) порушив, та чим саме. Позивач зазначає, що відповідач мав та має можливість отримати його персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (утому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову відповідача № 620 від 07.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача притягнуто до відповідальності; провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в моїх діях складу адміністративного правопорушення

У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 у задоволенні позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що 25.11.2024 року засобами поштового зв`язку гр. ОСОБА_1 за адресою проживання ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №1395573, з вимогою прибуття на 05.12.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20) Повідомлення з вимогою отримати рекомендований лист було опущене в поштову скриньку 03.12.2024 ( про що листоноша власноруч поставив відповідну відмітку на конверті) року, але не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою, та повернута за місцем обслуговування 11.12.2024 року. Поважних причин неприбуття по повісці гр. ОСОБА_1 не надав, тому був поданий у розшук до ХРУП №3 ГУНП в Харківскій області. Таким чином, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (вищевказані норми), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 07.03.2025 року гр. ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , того ж дня ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 в присутності гр. ОСОБА_1 була винесена Постанова № 620 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Копію Постанови №620 гр. ОСОБА_1 отримав на руки особисто 07.03.2025 року в той же день.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити та зазначив, що відповідач приховав від суду той факт, що після прибуття листа №210 30.11.2024р. до його відділення 61166 у м. Харкові, наступного дня цей лист за вимогою Відправника був переадресований до відділення 62341 селище Мала Данилівка де 04.12.2024р. і була зафіксована невдала спроба вручення листа, що зафіксовано у трекері Укрпошти руху листа. В довідках про повернення адреса доставляння листа значиться АДРЕСА_2 . Вручення листа за адресою АДРЕСА_1 не відбулося. Таким чином неотримання мною цього листа сталося не через провину позивача, а через незрозумілі дії відправника, які і призвели до ненадходження йому цього листа і як слід його неотримання не з вини позивача.

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.

В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином. Відповідач просив справу розглянути за його відсутністю. Позивач причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи положення ст. 286 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 винесено Постанову №620 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Фактичною підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року (із змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, при перевірці документів громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Гр. ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним, без поважних на те причин, не з`явився за викликом по повістці «05» грудня 2024 року об 09:00 годині сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка була надіслана засобами поштового зв`язку 25.11.2024 року через відділення Укрпоигги, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання або фактичного місця проживання для уточнення даних з прибуттям до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти 11.12.2024 року за місцем обслуговування, підстава повернення повістки - неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено та який діє до теперішнього часу.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до положень спеціального законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме до Закону України «Про оборону», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підзаконних нормативно-правових актів, зокрема Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560. І тільки у разі встановлення порушень зазначених законів та підзаконних нормативно-правових актів, суб`єкт владних повноважень може констатувати наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч зазначеним вище вимогам, посадова особа т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановив та не зазначив у спірній постанові які норми спеціального законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушив відповідач.

Відповідно до абзаців 1, 3-4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до п. 21, 23, 24, 34, п.п. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 :

21. За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби,

34. Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

41. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою проживання ( АДРЕСА_3 ) направлено повістку №1395573 з вимогою прибуття на 05.12.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повістка зареєстрована в системі АТ «УКРПОШТА» під номером 210.

Відповідно до відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта», поштове відправлення № 210 з повісткою № 1395573 було відправлено з відділення 05300 м. Київ 29.11.2024, прибуло у відділення 61166 у м. Харків (за адресою реєстрації позивача) 30.11.2024, проте 01.12.2024 за вимогою Відправника (тобто відповідача) відправлення переадресовано з відділення № 61166 на відділення 62341 (сел. Мала Данилівка), до якого прибуло 04.12.2024. Саме у сел. Мала Данилівка у відділенні 62341 зафіксовано невдалу спробу вручення відправлення отримувачу та змінено статус відправлення на «Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою».

Вказані обставини також підтверджуються відомостями, які зазначені в Довідці про причини повернення Ф20 на поштовому відправленні № 210, в якій зазначено, що відправлення не вручено за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як відомостей про вручення/невручення листа за адресою: АДРЕСА_1 , у повідомленні не зазначено.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач не довів належними доказами сповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 1395573 на 05.12.2024 о 09:00 год. для уточнення даних, оскільки поштове відправлення, всупереч вимогам п. 34, 41 Порядку № 560, було надіслане не за адресою місця проживання позивача, а за адресою, щодо якої відсутні відомості про те, що вона є зареєстрованим або задекларованим місцем проживання ОСОБА_1 .

Надіслане позивачу відправлення, яке з невідомих причин було переадресовано в сел. Мала Данилівка (відділення № 62341), де позивач не проживає та не зареєстрований, не є доказом належного сповіщення позивача про необхідність явки за повісткою № 1395573.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач під час судового розгляду не надав належних та допустимих доказів того, що позивачу за місцем його проживання направлялася повістка у встановленому законом порядку надсилалася повістка і позивач відповідно до Порядку № 560 був належним чином оповіщеним про необхідність його явки 05.12.2024 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На переконання суду, саме вказані обставини зумовили неналежне сповіщення ОСОБА_1 про надходження повістки та необхідність з`явитися 05.12.2024 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Враховуючи відсутність доказів належного сповіщення ОСОБА_1 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.12.2024 року о 09:00 год. для уточнення даних за повісткою, в його діях відсутні порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, Порядку № 560, на які посилається у відзиві відповідач, що виключає в його діях наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема імперативний обов`язок посадової особи роз`яснити особі, яка бере участь у розгляді справи, її права та обов`язки.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що йому його права відповідачем не роз`яснювалися. При цьому оскаржувана постанова не містить відомостей на спростування цих доводів позивача. Відповідачем під час розгляду справи не надано доказів, що ОСОБА_1 під час розгляду були роз`яснені його права, визначені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а, порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, судом враховано, що адміністративне стягнення, всупереч вимогам ст. 38 КУпАП, накладено на позивача поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Так, судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 29.11.2024 року засобами поштового зв`язку позивачу засобами поштового зв`язку відповідно до Порядку № 560 надіслано повісткою з вимогою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 05.12.2024 року о 09:00 год.

Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в умовах особливого періоду, може бути як триваючим (наприклад, неуточнення військово-облікових даних, неповідомлення про зміну військово-облікових даних тощо), так і одноактним. Зокрема неявка за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не має характеру триваючого, є одноактним правопорушенням, яке вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

За обставинами цієї справи ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.12.2024 року, отже адміністративне стягнення на нього може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Надаючи оцінку обставинам того, коли було виявлено правопорушення, суд зазначає, що незважаючи на прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.03.2025, правопорушення щодо неявки за повісткою було вчинено і одночасно виявлено відповідачем 05.12.2024 року після 09:00 год., оскільки саме в цей день начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 стало відомо про те, що ОСОБА_1 05.12.2024 о 09:00 год. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою.

Таким чином, стягнення на ОСОБА_1 могло бути накладено не пізніше 3 місяців з дня виявлення правопорушення, тобто не пізніше 05 березня 2025 року, тоді як оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена 07 березня 2025 року, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ст. 38 КУпАП.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Решта доводів позивача не стосуються предмету доказування у справі.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 620 від 07 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Тимченко