Справа № 761/38124/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 20.09.2024 за ч.163-15 КУпАП стосовно позивача за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» №101774/26/15/07/45383999.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що розмір застосованого штрафу не відповідає діям, які кваліфіковані заступником начальника ГУ ДПС у місті Києві в оскаржуваній постанові. Крім цього, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення №4099, а саме 13.09.2024, а також на момент проведення перевірки, за результатами якої складено Акт №101774/26/15/07/45383999 від 05.09.2024, ТОВ «Базис Кейс» було виконано вимогу п. 1 постанови КМУ № 894 в частині забезпечення можливості безготівкового розрахунку за придбані товари. Таким чином, директор TOB «Базис Кейс» ОСОБА_1 не вчиняв і не вчиняє порушення вимог постанови КМУ, які зазначені в оскаржуваній постанові.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити, зазначено, що встановлено факт повторного протягом року порушення ОСОБА_1 ст. 163-15 КУпАП - порушення порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) щодо незабезпечення можливості здійснення безготівкових розрахунків, а відповідачем дотримано всіх процесуальних норм під час застосування адміністративного стягнення, оскільки ГУ ДПС у м. Києві діяло виключно в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт зазначає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним. Вказує, що з метою неухильного виконання вимог законодавства в частині забезпечення можливості безготівкової оплати, на всіх без виключення об`єктах торгівлі розміщений QR-code для переходу на безготівкову оплату, наявні реквізити поточного рахунку для прямої оплати з рахунку покупця на рахунок товариства, а також використовуються сучасні програмні продукти на смартфонах і планшетах для безконтактної оплати з банківських карток; жодним з нормативно - правових актів або спеціальним чи загальним законодавством не визначено необхідність ініціювання платіжної операції саме через PoS-terminal (розрахункові банківські термінали); вибір платіжного інструменту для безготівкової оплати покладається на Торгівця і може бути визначений самостійно, зокрема з урахуванням стану електропостачання та інших зовнішніх умов діяльності.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі ст. 20, п.п. 80.2.2, п. 80.2, ст.80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) проведено фактичну перевірку за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26 (прим 1), де здійснює діяльність ТОВ «БАЗИС КЕЙС» () з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у т.ч. про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки).

Відповідно до акту фактичної перевірки № 101774/26/15/07/45383999 від 05.09.2024 кіоску, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26 (прим 1), в якому здійснює діяльність ТОВ «БАЗИС КЕЙС» в сфері роздрібної торгівлі тютюновими виробами із застосуванням РРО перевіркою встановлено порушення: суб`єктом господарювання не забезпечена можливість здійснення безготівкових розрахунків, у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв за продані товари, а саме: при спробі розрахуватися за товар з використанням електронних платіжних засобів покупцеві було відмовлено розрахуватися банківською карткою було відмовлено, а платіжний термінал був відсутній.

Відповідно до протоколу №4099 від 13.09.2024, директор ТОВ «Базис Кейс» вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: суб`єкт господарювання не здійснив перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари, чим порушив пункт 1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». Дата, час і місце вчинення порушення за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26 (прим 1). Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.

Відповідно до постанови від 20.09.2024 складеної заступником начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко І.В., розглянувши протокол від 13.09.2024 №4099, встановила, що директор ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 допустив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: суб`єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв за продані товари, чим порушив пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, за порушення ч.2 ст. 163-15 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходи з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За визначенням пунктів 3, 89 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 №1591-IX (далі - Закон № 1591-IX) безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів; торговець - суб`єкт господарювання (юридична особа або фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, незалежну професійну діяльність), який відповідно до договору з відповідним надавачем платіжних послуг (еквайром або іншим) приймає до обслуговування платіжні інструменти для здійснення оплати вартості товарів чи послуг, включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі.

Згідно частин двадцять восьмої, двадцять дев`ятої статті 39 Закону № 1591-IX торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв. У разі надання можливості здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги) за допомогою електронних платіжних засобів, що використовуються в платіжних системах, торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення таких розрахунків з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, створена резидентом України.

Терміни, до настання яких торговці мають забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), визначаються Кабінетом Міністрів України. Контроль за дотриманням торговцями таких термінів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а контроль за забезпеченням захисту прав споживачів при здійсненні зазначених розрахунків - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» від 29.07.2022 №894 (далі - Постанова №894) встановлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно:

1) з 1 січня 2023 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

2) з 1 січня 2024 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 5 до 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

3) з 1 січня 2025 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 5 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

4) з 1 січня 2026 р. - торговці - фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої групи, торговці, які здійснюють торгівлю з використанням торгових автоматів, виїзну (виносну) торгівлю, продаж власноручно вирощеної або відгодованої продукції.

За змістом частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Як зазначалося, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 163-15 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою цієї статті визначено, що дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Згідно частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до пункту 47 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №148 перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції.

Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії заяви про приєднання до Договору еквайрингу AT «Ощадбанк» № 909-113630 від 09.04.2024, вбачається що TOB «Базис Кейс» встановило та використовує платіжний термінал для забезпечення безготівкового розрахунку із споживачами за придбаний товар на зазначених у заяві адресах.

Разом із тим, перевірка проводилася в кіоску, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26 (прим 1), а в п.2 Заяви в графі «Адреса Торгової точки Торговця» відсутня інформація щодо даної адреси. Тобто, надана позивачем заява не стосується торгової точки, на якій була проведена перевірка та було виявлено порушення.

Договір надання послуг еквайрингу за іншими адресами не підтверджує факт встановлення пристрою, що забезпечує можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26 (прим 1).

Таким чином, посилання позивача на Заяву від 09.04.2024 №909-113630 як на підставу скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є юридично нікчемним.

Так, як зазначалося, згідно протоколу №4099 від 13.09.2024, керівник ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не здійснив перехід на приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари, чим порушив пункт 1 Постанови № 894.

Згідно вказаного протоколу, за описане порушення передбачена відповідальність за частиною першою статті 163-15 КУпАП.

Проте, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності накладення штрафу в сумі 17 000 грн за санкцією саме частини другої статті 163-15 КУпАП.

Колегія суддів наголошує на тому, що в оскаржуваній постанові, дійсно, відсутні відомості про зміну кваліфікації інкримінованого адміністративного правопорушення, відсутні відомості про те, що позивача вже було протягом року піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка виявила правопорушення та склала відповідний протокол, може не знати про притягнення порушника до відповідальності раніше. У свою чергу, вказані обставини цілком можуть бути встановлені у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач об`єктивно володів відомостями про притягнення позивача до відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП, зокрема згідно постанови Головного управління ДПС у місті Києві від 24.04.2024. Вказану постанову долучено відповідачем до матеріалів справи (а.с. 57-58).

У справі, що розглядається, факт притягнення позивача до відповідальності за першою статті 163-15 КУпАП раніше протягом року вірно встановлений судом першої інстанції та не заперечений учасниками справи. У зв`язку із цим, обставини того, що відповідач допустив помилку, не вказавши про вказаний факт в оскаржуваній постанові, не є такими, що звільняють позивача від відповідальності або ж спростовують факт скоєнням ним правопорушення повторно протягом року.

У зв`язку із цим, колегія суддів відхиляє посилання скаржника щодо неправомірної перекваліфікації відповідачем скоєного правопорушення в оскаржуваній постанові.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в податкових органах, а також процедуру складання протоколів про адміністративні правопорушення, розгляду справ про адміністративні правопорушення податковими органами, ведення діловодства у справах про адміністративні правопорушення, а також забезпечення належного розгляду скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення встановлено Інструкцією з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 липня 2016 року за № 1046/29176 (далі - Інструкція № 566).

За змістом абзацу 2 пункту 5 Інструкції № 566 встановлено, що у разі ненадання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, документів для складання протоколу використовуються відомості про таку особу, наявні у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Відповідно до пункту 12 Інструкції № 566 визначено, що у разі неможливості складання протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення протокол складається в податковому органі.

Таким чином, колегія суддів не вбачає помилковості у врахуванні інформації про повторне вчинення позивачем адміністративного правопорушення за статтею 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позаяк такі обставини були відомі відповідачу під час винесення оскаржуваної постанови з відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Щодо посилань позивача на те, що він не є особою, яка має відповідати за статтею 163-15 КУпАП, то варто звернути увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

У справі, що розглядається за частиною другою статті 163-15 КУпАП має відповідати посадова особа ТОВ «Базіс Кейс», до кола службових повноважень якої входить забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Так, згідно наявного у матеріалах справи статуту ТОВ «Базіс Кейс», управління поточною діяльністю товариства здійснює директор, який також є посадовою особою, яка діє від імені товариства.

Оскільки у спірних правовідносинах згідно Закону № 1591-IX та Постанови № 894 обов`язок із забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів покладений на торговця, яким є відповідний суб`єкт господарювання - у даному випадку ТОВ «Базіс Кейс», то згідно статуту саме директор є посадовою осою, яка діє від імені цього товариства та є особо, яка має нести відповідальність за статтею 163-15 КУпАП.

У зв`язку із цим, оскільки позивач є директором ТОВ «Базіс Кейс», то він є належним суб`єктом відповідальності за статтею 163-15 КУпАП.

Щодо заперечень позивачем суті вчиненого порушення, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вже зазначалося, позивач мав забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв.

Стверджуючи про виконання вказаного обов`язку, позивач наголошує на тому, що ним забезпечено можливість безготівкових розрахунків шляхом розміщення на всіх об`єктах торгівлі QR-коду, який містить посилання на безготівкову оплату.

На підтвердження вказаних доводів, позивач надав: заяву про приєднання до договору надання послуг еквайрингу АТ «Ощадбанк» № 909-113630 від 14.06.2024; наказ ТОВ «Базіс Кейс» № 4-од від 02.04.2024.

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, вказані документи не містять жодної інформації, яка б свідчила про забезпечення можливості безготівкової оплати у торговій точці за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26 (прим 1).

При цьому, пункт 4 наказу ТОВ «Базіс Кейс» № 4-од від 02.04.2024 містить формальне посилання на необхідність забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, проте ні вказаний наказ, ні будь-який інший документ не містять доказів як способу, так і самого факту реалізації позивачем чи будь-якою іншою посадовою особою ТОВ «Базіс Кейс» вказаного обов`язку за згаданою адресою.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем допущено порушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 165-15 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу твердження позивача про виконання вимог законодавства в частині забезпечення можливості безготівкової оплати на всіх об`єктах торгівлі шляхом розміщення QR-коду для переходу на безготівкову оплату з огляду на обмежене коло застосування такого розрахунку.

Так, відповідно до пункту 28 статті 38 Закону України «Про Платіжні послуги» торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги). У разі надання можливості здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги) за допомогою електронних платіжних засобів, що використовуються в платіжних системах, торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення таких розрахунків з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, створена резидентом України.

За приписами пункту 29 статті 38 Закону України «Про Платіжні послуги» торговцям забороняється у будь-який спосіб обмежувати право держателя електронного платіжного засобу обирати для здійснення розрахунків будь-який електронний платіжний засіб платіжних систем.

Згідно з пп. 4 пункту 5 розділу I Правил формування та використання QR-коду для здійснення кредитових переказів, затверджених постановою Правління НБУ від 28.05.2020 №68код - матричний код (двовимірний штрихкод), який містить інформацію щодо отримувача коштів і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрихкоду з метою швидкого та безпомилкового передавання реквізитів операції переказу коштів.

Інформація, що міститься в QR-коді, сканується за допомогою камери пристрою, платіжного застосунку, спеціалізованого банківського обладнання або універсального сканера QR-кодів. Дані розкодовуються як пропозиція щодо здійснення платежу, яка відобразиться в застосунку або інших інформаційних системах (програмному забезпеченні) (пункт 18 розділу V Правил).

Поряд з цим, судом враховано відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують наявність у позивача діючого QR-коду для переходу на безготівкову оплату.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідач притягуючи до відповідальності за вчинене адміністративного правопорушення позивача, діяв на підставі та в межах вимог чинного законодавства, тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.09.2024 за ч.163-15 КУпАП стосовно позивача за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» №101774/26/15/07/45383999 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07.05.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна