Справа № 210/447/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 210/447/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2025 р. (суддя Сільчєнко В.Є.) в адміністративній справі №210/447/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову №у/454/3 від 17.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративній правопорушення, якою до нього застосований штраф на суму 17000 грн.

В обґрунтування позовної вимоги позивач вказував на відсутність складу адміністративного проступку, оскільки він не отримував за місцем свого постійного проживання кореспонденції, тому не був обізнаний про необхідність прибуття до ТЦК та СП.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2025 р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що належним відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень який розглянув та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого суд першої інстанції позбавив можливості участі у судовому засіданні. Щодо суті порушення, скаржник вказує, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повістка була сформована 25.11.2024 та 29.11.2024 направлена Міністерством оборони України позивачу в період відсутності відстрочки, яку було надано 28.11.2024. Рекомендоване повідомлення №577 надійшло до відділення № 50074 02.12.2024. У зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою 20.12.2024 кореспонденція була повернута без вручення. Скаржник наполягає на правомірності спірної постанови.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що позовні вимоги були ним пред`явлені до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак ухвалою суду від 27.01.2025 його зобов`язано було визначити іншого відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із чим він подав уточнену позовну заяву. Щодо суті порушення, позивач наполягає на відсутності законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 16 квітня 2025 р.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 ухвалив постанову №у/454/3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність цієї постанови, оскільки відповідач не надав доказів належного оповіщення позивача про необхідність прибуття за викликом.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Щодо доводів скаржника про пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Спірна постанова була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , тобто особою, яка за законом уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 р. у справі №724/716/16-авказав на те, що використання законодавцем формулювань «від імені», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При подачі позовної заяви до суду ОСОБА_1 визначив відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_5 , і саме цей орган мав відповідати за позовом.

Суд першої інстанції, за відсутності процесуальних підстав, визначених статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 27 січня 2025 р. залишив позовну заяву без руху, констатувавши, що позов пред`явлено до неналежного суб`єкта владних повноважень.

Однак, за приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Наслідком порушення судом першої інстанції наведених норм процесуального права стало позбавлення належного відповідача участі в розгляді справи з можливістю реалізації процесуальних прав, передбачених статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів зазначає, що правом на заміну неналежного відповідача суд апеляційної інстанції не наділений. Проте, суд першої інстанції фактично прийняв рішення про інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена нимдо участі у справі, (а точніше - була виключена із кола учасників справи позивачем за вказівкою суду у поза процесуальний спосіб) - ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є самостійною підставою для його скасування, як це передбачено пунктом 4 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатково колегія суддів акцентує увагу на тому, що в адміністративному судочинстві наявність у відповідача - суб`єкта владних повноважень статусу юридичної особи не має жодного процесуального значення, оскільки за визначенням, наведеним у пункті 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, адміністративний позов може бути пред`явлений до відповідного органу, який не має статусу юридичної особи, але має бути наділений владними управлінськими функціями у спірних правовідносинах, тобто бути суб`єктом владних повноважень.

Щодо суті позову.

Як зазначено вище, спірною постановою № у/459/3 від 17.01.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 201-1 КУпАП. Порушення, яке поставлено позивачу у провину, полягає у тому, що він, будучи належним чином оповіщеним про необхідність прибуття до ТЦК та СП про поважні причини не повідомив, у встановлений законодавством термін не прибув. Прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 тільки 09.01.2025 року з перевищенням термінів визначених законодавством." Зазначена обставина визнана порушенням абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с.7).

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Стаття 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зобов`язує громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Позивач наполягає на тому, що про необхідність явки 05.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не був належним чином повідомленим.

Відповідач, у свою чергу, стверджує, що повістка про виклик, яка надіслана на адресу позивача, була повернута без вручення із відміткою відділення "Укрпошти" про відсутність адресата за вказаною адресою.

Згідно облікових даних, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 цю обставину також підтверджує, надавши суду акт від 24.01.2025 постійного проживання за цією адресою з листопада 2024 року, засвідчений головою правління Житлово-будівельного кооперативу "Восток 27" (а.с.9).

Отже, направлення Міністерством оборони України повістки через оператора поштового зв`язку "Укрпошта" за адресою, зазначеною позивачем, вважається належним його повідомленням про необхідність явки 05.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Та обставина, що кореспонденція залишилась не врученою позивачу з причин, які не залежать від відправника, не звільняє позивача від обов`язку по дотриманню вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Доказів надання оператором поштового зв`язку "Укрпошта" послуг поштового зв`язку неналежної якості при направленні зазначеної кореспонденції позивачем суду не надано, а правовідносини, які виникають між оператором поштового зв`язку і адресатом знаходяться поза межами предмета спору у цій справі.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 не була врахована та обставина, що ОСОБА_1 08.11.2024 подав заяву про надання йому відстрочки (а.с.8 звор. бік). Згідно довідки №ВОБр/1221 від 21.11.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , як чоловіку, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, надана відстрочка від призову на військову службу до 07.02.2025 (а.с.10).

Таким чином, станом на день формування повістки про виклик (25.11.2024) та день її направлення позивачу (29.11.2024) останній вже мав відстрочку від призову. Апеляційна скарга не містить жодних доводів про те, з якою метою позивач викликався на 05.12.2024, які саме дані потребувати уточнення і які негативні наслідки настали у зв`язку із його неявкою в день виклику.

За приписами статті 280 Кодексу адміністративного судочинства України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що спірна постанова прийнята без з`ясування усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення питання, тому не може вважатись правомірною.

За результатом перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів скасовує оскаржене рішення суду першої інстанції на підставі статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2025 р. в адміністративній справі №210/447/25 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №у/454/3 від 17.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративній правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 30 квітня 2025 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник