Справа № 460/15747/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2025 року м. Рівне №460/15747/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-1), військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-2) про:

визнання протиправними дій відповідача-1 з 01.10.2021 по 30.06.2022 та відповідача-2 з 01.07.2022 по травень 2023 року, щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячного грошового забезпечення, всіх одноразових виплат, з 01.10.2021 по 30.06.2022 та з 01.07.2022 по травень 2023 року відповідно, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, при перерахунку грошового забезпечення із розрахунку основних видів грошового забезпечення визначеного шляхом множення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом: з 01.01.2021, з 01.01.2022, з 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції, чинній до 24.02.2018 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб") та додаткових видів грошового забезпечення, згідно з Розпорядженнями Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, від 21.12.2021 № 248/10209, від 18.01.2022 № 248/269, від 25.02.2022 № 3164/з, від 01.02.2023 № 2683/з;

зобов`язання відповідача-1 з 01.10.2021 по 30.06.2022 та відповідача-2 з 01.07.2022 по травень 2023 року нарахувати та виплатити позивачу щомісячне грошове забезпечення, всі одноразові виплати, з 01.10.2021 по 30.06.2022 та з 01.07.2022 по травень 2023 року відповідно, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, при перерахунку грошового забезпечення із розрахунку основних видів грошового забезпечення визначеного шляхом множення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом з 01.01.2021, з 01.01.2022, з 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції, чинній до 24.02.2018 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб") та додаткових видів грошового забезпечення, згідно з Розпорядженнями Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, від 21.12.2021 № 248/10209, від 18.01.2022 № 248/269, від 25.02.2022 № 3164/з, від 01.02.2023 № 2683/з та видати відповідні фінансові документи.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що у період з 01.10.2021 по 14.01.2022 він проходив військову службу у підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 14.01.2022 по 29.06.2023 у військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, у період з 01.10.2021 по 30.06.2022 позивач перебував на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з 01.08.2022 - у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач вказує, що відповідачі здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення у спірних періодах у заниженому розмірі. Зокрема, позивачу виплачувалися посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, інші щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, обчисленні з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (тобто, станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023). За наведених обставин, позивач просить позов задовольнити повністю.

17.01.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 у період з 01.07.2022 по 07.08.2023 здійснювалися з урахуванням розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням, встановлених чинною редакцією пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, тобто шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до названої Постанови Уряду. Такі дії відповідач-2 пояснює тим, що з набранням чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6253/18 визнано протиправним та нечинним пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 в частині застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, при обчислені розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу. Однак, у такому разі суб`єкт правотворення - Кабінет Міністрів України, був зобов`язаний внести зміни до Постанови від 30.08.2017 № 704 та скасувати даний пункт або внести до нього зміни таким чином, щоб усунути порушення прав військовослужбовців та законодавства. Такі зміни у Постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 внесені не були, а пункт 4 названої Постанови, в редакції, чинній у період з 01.07.2022 по 19.05.2023, передбачав застосування прожиткового розміру для працездатних осіб, установленого станом на 01.01.2018, для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями. Також, відповідач-2 зауважив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 були внесені зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, згідно з якими з 20.05.2023 розміри посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, обчислюються з фіксованої суми в розмірі 1762,00 грн. Таким чином, відповідач-2 стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.

20.01.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог з підстав та мотивів, тотожних наведених у відзиві відповідача-2. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 27.12.2024 позовна заява залишалася без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог та останньому встановлено строк для усунення відповідних недоліків позову.

30.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС представник позивача подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також, вирішено розглянути питання щодо поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду під час розгляду адміністративної справи.

17.01.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заявив клопотання про залишення позову без розгляду в частині заявлених до нього позовних вимог.

Ухвалою суду від 07.05.2025 задоволено заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог, заявлених до відповідача-2; відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-2 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) був призваний на військову службу 09.06.1997.

Згідно з витягом з послужного списку, позивач проходив службу у наступних військових формуваннях:

з 01.10.2021 по 14.01.2022 на посаді Начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

з 14.01.2022 по 29.06.2023 на посаді Командира військової частини НОМЕР_2 у НОМЕР_3 об НОМЕР_4 Обр ТРО;

з 29.06.2023 по 08.08.2023 на посаді Офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву у військовій частині НОМЕР_5 .

Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.08.2023 № 222, майора ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.06.2023 № 225 офіцером резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_5 , наказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби; з 07.08.2023 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення зі сніданку 08.08.2023.

Матеріалами справи стверджується та не заперечується сторонами за змістом заяв по суті спору, що у період з 01.10.2021 по 30.06.2022 ОСОБА_1 перебував на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з 01.08.2022 у військовій частині НОМЕР_1 .

28.11.2024 представник позивача звернувся до відповідачів з адвокатським запитом № 30-СВ, у якому просив, зокрема, здійснити за період з 01.10.2021 по травень 2023 року перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

Відповідач-1 листом від 09.12.2024 за № 12/2/926 та відповідач-2 листом від 18.12.2024 № 1613 повідомили представнику позивача про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 01.10.2021 по травень на вказаних адвокатом умовах з мотивів, тотожних вказаним у відзивах.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Суд зауважує, що з огляду на предмет спору та зміст спірних правовідносин, ключовим питанням у цій справі є правомірність застосування відповідачами для розрахунку складових грошового забезпечення позивача у 2021-2023 роках прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.

10.01.1992 введено в дію Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII). Згідно з Преамбулою, цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом першим частини першої статтею 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, частинами третьою та четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, зокрема, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Вказана постанова набрала чинності з 01.03.2018.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у редакції, чинній до 24.02.2018, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

В свою чергу, додатки 1, 12, 13, 14 до пункту 4 Постанови № 704 містили примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), пунктом 6 якої внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, пункт 4 Постанови № 704 викладено в такій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Таким чином, на момент набрання чинності Постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 вказаного нормативно-правового акта було викладено в редакції змін, внесених згідно з пунктом 6 Постанови № 103.

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 (https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v6453805-20#Text) визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Водночас, пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, передбачено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Положення пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774-VIII були чинними як на дату прийняття Урядом Постанови № 704, так і станом на дату набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції в адміністративній справі № 826/6453/18 про визнання протиправним та скасування пункту 6 Постанови № 103, яким внесені зміни до пункту 4 Постанови №704 (29.01.2020), та неконституційними не визнавалися.

Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є Постанова № 704, місце таких в системі нормативно-правових актів, суд приходить до висновку про те, що при розв`язанні колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VIII та пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, перевагу слід надати положенням названого Закону як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України.

Отже, згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з частиною другою статті 92 Конституції України, виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що пунктом 8 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 № 2629-VIII було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

В свою чергу, Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX (далі - Закон № 294-IX), Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX (далі - Закон № 1082-ІХ), Закон України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-IX (далі - Закон № 1928-ІХ) та Закон України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX (далі - Закон № 2710-ІХ) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, протягом 2020, 2021, 2022 та 2023 років, відповідно, не містять.

Таким чином, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 294-IX, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Тотожна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 14.09.2022 у справі № 500/1886/21, від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21.

Наведеними вище висновками суду спростовуються в цілому доводи та твердження відповідачів про те, що в силу вимог пункту 4 Постанови № 704 протягом спірного періоду з 01.10.2021 по 19.05.2023 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу була стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, що складає 1762,00 грн.

Щодо покликання відповідачів на Постанову Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, то суд зазначає таке.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704" (далі - Постанова № 481), яка набрала чинності 20.05.2023, скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою № 103.

Пунктом 2 Постанови № 481 внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704, виклавши абзац перший в такій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів (пункт 3 Постанови № 481).

Таким чином, суд погоджується з твердженням відповідачів про те, що з 20.05.2022 (дня набрання чинності Постановою № 481) відбулися зміни у нормативно-правовому регулюванні спірних правовідносин і такі зміни передбачають обрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, зокрема військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, з фіксованої суми - 1762,00 грн, і ця сума не пов`язана з розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб чи будь-яким іншим державним соціальним стандартом.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що у період з 01.10.2021 по 19.05.2023 розміри посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача мали визначатися з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: установленого Законом № 1082-ІХ станом на 01.01.2021, Законом № 1928-ІХ - станом на 01.01.2022, та Законом № 2710-ІХ - станом на 01.01.2023.

При цьому, суд повторює, що відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В свою чергу, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

Так, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Пунктом 2 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Аналіз положень Розділів V - XХХІI Порядку № 260 вказує на те, що щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення обчислюються у відсотковому співвідношенні до посадового окладу та/або окладу за військовим (спеціальним) звання.

Відтак, суд звертає увагу на те, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням зумовлює наявність підстав для здійснення перерахунку (донарахування) позивачу усіх інших щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, виплата позивачу у період з 01.10.2021 по 19.05.2023 як щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, так і одноразових додаткових видів грошового забезпечення, стверджується наявними в матеріалах судової справи копіями карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2021 2023 роки, довідками військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2024 №№ 1602, 1603, грошового атестату від 06.01.2025 № 4304 та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.08.2023 № 222.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині:

визнання протиправними дій відповідача-1 щодо ненарахування та невиплати позивачу у період з 01.10.2021 по 30.06.2022 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови № 704;

визнання протиправними дій відповідача-2 щодо ненарахування та невиплати позивачу у період з 01.08.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови № 704;

зобов`язання відповідача-1 провести нарахування (перерахунок) та виплату позивачу за період з 01.10.2021 по 30.06.2022 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача-2 провести нарахування (перерахунок) та виплату позивачу за період з 01.07.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача-2 щодо неналежного нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, то підстави для їх задоволення відсутні, позаяк, у вказаний період позивач не перебував фінансовому забезпеченні у відповідача-2. Доказів на підтвердження протилежного сторонами в ході судового розгляду не надано, а судом не здобуто.

В свою чергу, щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів видати позивачу відповідні фінансові документи, то суд вказує на наступне.

Так, у позовній заяві позивач не вказує на те, які саме фінансові документи мають бути видані йому відповідачами. Також, позовна заява не містить жодного нормативно-правового обґрунтування таких позовних вимог.

Однак, найголовніше те, що матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин щодо порушення відповідачами прав та інтересів позивача на одержання фінансових документів, пов`язаних з проходженням ним військової служби.

Відтак, у задоволенні позовних вимог у названій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій протиправними та зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з урахуванням Розпоряджень Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, від 21.12.2021 № 248/10209, від 18.01.2022 № 248/269, від 25.02.2022 № 3164/з та від 01.02.2023 № 2683/з, то суд зазначає наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Суд зауважує, що Розпорядження Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, від 21.12.2021 № 248/10209, від 18.01.2022 № 248/269, від 25.02.2022 № 3164/з та від 01.02.2023 № 2683/з, згідно з їх змістом, визначають право керівників військових формувань, що перебувають у підпорядкуванні Міністерства оборони України, встановлювати військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу певні щомісячні та/або одноразові додаткові види грошового забезпечення, а також установлюють їх мінімальні та максимальні розміри.

Разом з тим, в учасниками справи не надано і судом в ході розгляду справи не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що протягом спірного періоду з 01.10.2021 по 19.05.2023 відповідачі здійснювали нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення) без урахування Розпоряджень Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, від 21.12.2021 № 248/10209, від 18.01.2022 № 248/269, від 25.02.2022 № 3164/з та від 01.02.2023 № 2683/з.

В свою чергу, станом на момент ухвалення судом цього рішення перерахунок грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення) позивача за період з 01.10.2021 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідачами ще не проведений і права позивача на виплату грошового забезпечення за наслідками такого перерахунку з урахуванням Розпоряджень Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, від 21.12.2021 № 248/10209, від 18.01.2022 № 248/269, від 25.02.2022 № 3164/з та від 01.02.2023 № 2683/з, ще не порушенні, а тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 01.10.2021 по 30.06.2022 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 01.08.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 провести нарахування (перерахунок) та виплату ОСОБА_1 за період з 01.10.2021 по 30.06.2022 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування (перерахунок) та виплату ОСОБА_1 за період з 01.07.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07.05.2025.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач - військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ).

Суддя Ольга ПОЛІЩУК