Справа № 480/2575/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2025 року м. Суми Справа № 480/2575/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів.
Суть спору. Позиції сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач 24.03.2023 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати п.19 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 ''Про результати службового розслідування'' в частині оголошення позивачу дисциплінарного стягнення ''сувора догана'';
- визнати протиправним та скасувати п.21 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 ''Про результати службового розслідування'' в частині утримання коштів з грошового забезпеченння позивача з лютого 2023 року у розмірі 20% місячного грошового забезпечення;
- визнати протиправним та скасувати п.22 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 ''Про результати службового розслідування'' в частині невиплати позивачу премії за січень 2023 року в повному обсязі;
- стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням на користь позивача у розмірі невиплаченої премії за січень 2023 року та 20% грошового забезпечення за лютий 2023 року.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірні пункти наказу відповідача є протиправними, оскільки відповідачем притягнуто до повної матеріальної відповідальності за одне і теж саме порушення не тільки позивача, а й іншого військовослужбовця. Акт службового розслідування не містить відомостей стосовно того, в чому полягали неправомірні дії або бездіяльність позивача. Не містить акт і посилань на причинний зв`язок між діями та подією, доказів вини позивача, а також того, які вимоги НПА позивач порушив, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. В ході службового розслідування пояснення від позивача не відбиралися. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність позивача, під час проведення розслідування не встановлювалися.
Позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову. 12.04.2023 судом постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову.
17.04.2023 судом відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.
Встановлені судом фактичні обставини.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.03.2022 № 2 позивача призначено на посаду командира стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами та підтверджується записами в посвідченні офіцера серії НОМЕР_2 (а.с.39).
На підставі наказу відповідача (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.01.2023 № 55 було проведено службове розслідування стосовно посадових осіб в/ч НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 за фактом нестач та надлишків майна, яке перебуває на військовому обліку у в/ч НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.
За результатами проведеного службового розслідування складено акт від 30.01.2023 № 1532 (а.с.88-99).
В акті зазначено, що при розформуванні в/ч НОМЕР_1 та передачі цінностей до в/ч НОМЕР_3 виявлено нестачу засобів, що перебувають на військовому обліку в інженерній службі в/ч НОМЕР_1 , зокрема сітки рабиці 45х45 (чорна) 180 рулонів на загальну суму 111600 грн.
Позивач, не погоджуючись з вказаними пунктами наказу, звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Згідно з ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України № 548-ХІV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту ВС).
Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту, який затверджено Законом України № 551-ХІV, на військовослужбовців можуть бути накладені дисциплінарні стягнення, зокрема - сувора догана.
Згідно з статтями 84, та 86 Дисципілнарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку, затвердженого наказом Міністра оборони України від 27.11.2017 № 608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Пунтами 1-4 роздліу V Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Отже, притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування на підставі наказу стосовно нього, у ході якого встановлюються обставини щодо неправомірних дій військовослужбовця, причинного зв`язку між правопорушенням та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, вина військовослужбовця, порушення нормативно-правових актів, інших актів законодавства, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Однак відповідачем не встановлено в ході службового розслідування, не обґрунтовано і не доведно під час судового розгляду справи, якими саме діями позивач порушив наведені відповідачем норми, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Відповідачем взагалі не встановлено те, в чому полягає дисциплінарний проступок позивача, а також обставини його вчинення.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному (військовому) майну, під час виконання ними службових обов`язків визначає ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Згідно з ч.1-2 ст.3 вказаного Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.
Розділом ІІ цього Закону встановлено різні види матеріальної відповідальності військовослужбовців. Зокрема, ст.5 Закону визначено підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з необережності (обмежена матеріальна відповідальність), а ст.6 Закону - підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з вини особи у визначених випадках, серед яких виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Нормою ч.2 ст.8 зазначеного Закону встановлено обов`язок командира (начальника) у разі виявлення факту завдання шкоди протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб призначити розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом ( ч. 4 ст. 8 Закону).
Отже, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності.
Судом встановлено, що окремо за фактом заподіяння шкоди позивачем у відповідності до вимог ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» службове розслідування не призначалось, а службовим розслідуванням, проведеним у відповідності до Дисциплінарного статуту ЗСУ, не встановлені обставини, які є умовами притягнення до матеріальної відповідальності позивача, зокрема до повної матеріальної відповідальності.
Таким чином, відповідач не довів правомірності свого рішення, а саме в частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що пункти 19, 20, 21, 22 резолютивної частини наказу відповідача (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20, в частині, що стосується позивача, не відповідають критеріям правомірності рішення, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України. Отже, наказ в цій частині є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо вимоги стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням на користь позивача у розмірі невиплаченої премії за січень 2023 року та 20% грошового забезпечення за лютий 2023 року, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.3 ст.14 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.
Тобто, у разі скасування наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, стягнуті з нього кошти будуть йому повернуті в силу закону, про що відповідачем має бути виданий відповідний наказ.
Тому вимоги, а саме в частині стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди не задовольняються судом, у зв`язку з передчасністю, оскільки рішення суду, яким скасовано наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, не набрало законної сили.
Щодо невиплаченої премії за січень 2023 року, то суд зазначає, що відповідно до п.п.1-3 розділу XVI Порядку, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, командири (начальники) військових частин, установ та організацій ЗСУ мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Згідно з п.4 цього розділу Порядку при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше чотирьох до восьми прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Командир військової частини здійснює преміювання в зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення (за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято в установленому законодавством порядку у цьому самому місяці)) або за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.
Отже, нормами Порядку встановлено, що командир в/ч, установи, організації ЗСУ здійснює кожного місяця встановлення премії військовослужбовцям у конкретному розмірі, відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби, шляхом прийняття наказу.
Суд звертає увагу, що п.23 наказу відповідача від 30.01.2023 № 20, а саме в частині, що стосується позивача, визнано протиправним та скасовано судом, оскільки судом встановлено неправомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Тому позивач має право на виплату премії за січень 2023 року у повному обсязі, а не 80%.
Враховуючи те, що встановлення премії позивачу у конкретному розмірі є виключною дискрецією його начальника, а не виплата позивачу премії в повному обсязі за січень 2023 року визнана судом протиправною, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги щодо стягнення премії за січень 2023 року, оскільки на даний час рішення суду, яким скасовано пункт п.23 наказу відповідача від 30.01.2023 № 20, а саме в частині, що стосується позивача не набрало законної сили. Після набрання законної сили даним рішенням суду, у відповідача виникне обов`язок вирішити питання розміру премії позивача за січень 2023 року, оскільки підстава для зменшення премії скасована судом.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, то суд, на підставі норми ч.8 ст.139 КАС України, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у повному обсязі -1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів - задовольнити частково.
2. Визнати протиправними та скасувати пункти 19, 20, 21 резолютивної частини наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 «Про результати службового розслідування».
3 Визнати протиправним та скасувати пункт 22 резолютивної частини наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 «Про результати службового розслідування», а саме в частині невиплати у повному обсязі премії за січень 2023 року ОСОБА_1 .
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), за рахунок бюджетних асигнувань, 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп. витрат судового збору.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 08.05.2025

Суддя А.І. Сидорук