Справа № 640/14944/19
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 640/14944/19

06 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі та за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та за час відсторонення від виконання посадових обов`язків у розмірі 138 487,20 грн, стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 18.03.2021 №197 визначено новий склад Окружного адміністративного суду міста Києва для розгляду цієї справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2021 постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою цього ж суду від 23.07.2021 встановлено позивачу строк (5 днів з дня отримання копії ухвали) для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 23.07.2021 позивачем подана до Окружного адміністративного суду міста Києва заява про поновлення строку звернення до суду. У ній заявник посилається на те, що спочатку звернувся до неналежного суду за захистом порушених прав, а також наводить судову практику застосування частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), яка застосовуються до спірних правовідносин, та вказує на необмеження строку звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення на підставі статті 236 КЗпП України. Заявник просив поновити строк звернення до суду та продовжити розгляд справи.

Станом на 15.12.2022 день набрання чинності Законом України від 13.12.2022 №2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон №2825-IX) цю адміністративну справу Окружним адміністративним судом міста Києва розглянуто не було.

На підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами дана справа передана на розгляд та вирішення Тернопільському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, розгляд справи розпочато спочатку.

Цією ж ухвалою замінено відповідача Державну фіскальну службу України () (далі - ДФС України) на правонаступника Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, 8, ) (далі - ДПС України).

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 рішенням суду від 01.08.2018 у справі №810/115/18 поновлений на посаді директора Департаменту інформаційних технологій ДФС України. На виконання цього рішення позивача фактично поновлено на посаді 26.11.2018 на підставі наказу ДФС України №126-дс, яким скасовано наказ від 30.08.2017 №161-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що рішення, яке підлягає до негайного виконання та не виконувалося відповідачем у встановлений строк, зумовило подальший вимушений прогул, а тому відповідач зобов`язаний здійснити оплату за час вимушеного прогулу в період з 01.08.2018 по 26.11.2018 на користь ОСОБА_1 .

Також зазначає, що за результатами розгляду судової справи №810/115/18 ОСОБА_1 не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, тому відповідно до частини четвертої статті 72 Закону України Про державну службу відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середню заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків у період з 30.05.2017 по 30.08.2017. Ще позивач просить стягнути моральну шкоду у зв`язку з заподіяними стражданнями та незручностями.

02.09.2019 представником позивача подані письмові пояснення щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.67-68).

06.09.2019 надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача зазначає, що на виконання судового рішення від 01.08.2018 ОСОБА_1 поновлено на посаді та виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу. Рішення суду вважає виконаним в повному обсязі, а вимогу про відшкодування моральної шкоди необґрунтованою та безпідставною. В позові просить відмовити (а.с.72-73).

У відповіді на відзив позивач з аргументами відповідача не погоджується та підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві (а.с.79-88)

Після прийняття Тернопільським окружним адміністративним судом цієї справи до провадження, від позивача та відповідача жодних заяв, клопотань, пояснень до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши суть спірних правовідносин, суд прийшов до переконання про передчасність висновку суду про допущення процесуального правонаступництва відповідача у цій справі, викладеного в ухвалі суду про прийняття справи до провадження від 04.03.2025, а тому з ініціативи суду вирішується питання належності відповідача у цій справі.

Первинно позов пред`явлено до ДФС України, тобто до відповідача з яким ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах.

Так, 29.04.2016 ОСОБА_1 відповідно до наказу ДФС України № 1761-о в порядку переведення призначено на посаду директора Департаменту інформаційних технологій ДФС України (а.с.41).

В ході проходження публічної служби щодо позивача було ініційовано та проводилося службове розслідування відповідно до наказу ДФС України від 30.05.2017 №389 «Про відсторонення та проведення службового розслідування» (а.с.46).

У подальшому наказом ДФС України від 30.08.2017 за № 161-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 звільнено із посади державної служби директора Департаменту інформаційних технологій за порушення Присяги державного службовця (а.с.48-51).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №810/115/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019, постановою Верховного Суду 13.05.2021, позов ОСОБА_1 до ДФС України задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 30.08.2017 за № 161-дс про звільнення із посади державної служби директора Департаменту інформаційних технологій ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту інформаційних технологій; стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 209 553,00 грн. В іншій частині відмовлено (а.с.22-43, 121-124).

26.11.2018 наказом ДФС України № 126-дс на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №810/115/18 скасовано наказ від 30.08.2018 №161-дс та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту інформаційних технологій ДФС України з 31.08.2017 (а.с.45).

Позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі та за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, суд встановив, що вони не належать до публічно-владних функцій Державної податкової служби України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р.

Вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» передбачено реорганізацію Державної фіскальної служби України шляхом її поділу на дві служби: Державну податкову службу України та Державну митну службу України. Встановлено, що ДФС України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» Уряд погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 28.08.2019 №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» розпочато виконання ДПС України функцій і повноважень ДФС України, що припиняється.

Частиною першою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) установлено, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами частини третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником (частина перша статті 52 КАС України).

Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Згідно з пунктами 5, 6 вказаного Порядку орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

У постанові від 11.02.2021 у справі №826/9815/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого:

якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень;

якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).

Такі правила встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме пов`язані з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Така правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 02.11.2021 у справі №816/1231/15, від 15.12.2022 у справі №826/8906/15, від 26.10.2022 у справі №803/806/15-а.

Отже, у спірних правовідносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, заміна відповідача правонаступником може мати місце виключно у випадку фактичного вибуття унаслідок припинення.

ДФС України, де перебував позивач на публічній службі і з якого до стягнення заявлено середній заробіток через несвоєчасне поновлення на роботі та відсторонення у цьому спорі, не припинено. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.05.2025 наявний лише запис про рішення засновника або уповноваженого органу щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації та відсутній запис про припинення Державної фіскальної служби України, юридична особа здійснює свої функції через комісію з реорганізації. Отож, до моменту фактичного вибуття унаслідок припинення Державна фіскальна службу України є належним відповідачем.

З урахуванням наведених вище висновків Верховного Суду щодо фактичного вибуття суб`єкта владних повноважень у відносинах, що не пов`язані з реалізацією його повноважень та компетенції, та зважаючи на те, що позовні вимоги не стосуються публічно-владних функцій, переданих Державній податковій службі України з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а стосується вирішення спору щодо проходження публічної служби та стягнення середнього заробітку за невиконання рішення суду про поновлення на роботі й відсторонення від посади, суд в ухвалі від 04.03.2025 прийшов до передчасного висновку про заміну ДФС України на правонаступника ДПС України, бо у спірних відносинах правонаступництва не настало, тому до участі у справі необхідно залучити належного відповідача, а саме: замінити неналежного відповідача Державну податкову службу України на належного Державну фіскальну службу України.

Відповідно до частини шостої статті 48 КАС України після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Крім того, частиною четвертою статті 9 КАС України встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною третьою статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною п`ятою статті 159 КАС України передбачено, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

З огляду на те, що матеріали адміністративної справи містять недостатні відомості про період відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків директора Департаменту інформаційних технологій ДФС України, то цьому відповідачу слід надати суду пояснення про період відсторонення позивача з підтверджуючими документами (наказами про відсторонення, про строк проведення дисциплінарного провадження, його продовження, табелями робочого часу, відомостями про нараховану і виплачену заробітну плату позивачу) за період з травня 2017 по серпень 2017 року.

Суд роз`яснює, що відповідно до частини дев`ятої статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 9, 48, 77, 159, 248, 258, 262 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Замінити неналежного відповідача Державну податкову службу України на належного Державну фіскальну службу України (04053, місто Київ, площа Львівська, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 39292197).

Судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі та за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, стягнення моральної шкоди здійснювати спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України у строк до 01.06.2025 подати до суду письмові пояснення про період відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків з підтверджуючими документами (наказами про відсторонення, про строк проведення дисциплінарного провадження, його продовження, табелями робочого часу, відомостями про нараховану і виплачену заробітну плату позивачу) за період з травня 2017 по серпень 2017 року.

Роз`яснити учасникам справи, що письмові докази подаються безпосередньо до суду в оригіналі або належним чином засвідченій копії з дотриманням вимог статей 79, 94 КАС України.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud0370/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 06 травня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.