Справа № 500/605/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/605/25

07 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.12.2022 по 31.12.2022 за наслідками отриманого поранення тяжкого ступеня важкості пов`язаного із захистом Батьківщини виходячи із розрахунку 100000 гривень пропорційно дням перебування у відпустці з урахуванням раніше виплаченої суми та за період безпосередньої участі у бойових діях з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023 в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в повному обсязі з 01.12.2022 по 31.12.2022 передбаченого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.12.2022 по31.12.2022 за наслідками отриманого поранення тяжкого ступеня важкості пов`язаного із захистом Батьківщини виходячи із розрахунку 100000 гривень пропорційно дням перебування у відпустці з урахуванням раніше виплаченої суми та за період безпосередньої участі у бойових діях з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023 в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення передбачене Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 з урахуванням раніше виплаченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , 30.10.2022 у складі інших військовослужбовців виконуючи бойове завдання із відсічі збройній агресії російської федерації проти України потрапив під артелерійський обстріл противника поблизу населеного пункту Новомихайлівка Донецької області та був поранений. В подальшому неодноразово проходив військово-лікарські комісії за результатами яких постановлено висновок, що поранення відноситься до тяжкого ступеня та пов`язане із захистом Батьківщини.

18.11.2024 позивачу стало відомо що за грудень 2022 року йому не виплачено додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період перебування у відпустці за станом здоров`я за наслідками отриманого поранення тяжкого ступеня важкості пов`язаного із захистом Батьківщини виходячи із розрахунку 100000 гривень пропорційно дням перебування у відпустці з урахуванням раніше виплаченої суми. А також не виплачено грошове забезпечення за грудень 2022 року в повному обсязі.

Не виплачена також додаткова грошова винагорода за безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023 передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період безпосередньої участі у бойових діях в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

18.11.2024 позивачем було подано електронне звернення через "Урядовий контактний центр", однак відповіді про результат розгляду даного звернення ним так і не отримано.

Ухвалою судді від 07.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.03.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , позивач 30.10.2022 року виконуючи бойове завдання із відсічі збройній агресії російської федерації проти України потрапив під артилерійський обстріл противника поблизу населеного пункту Новомихайлівка Донецької області та був поранений. Внаслідок отримання поранення позивач проходив лікування у лікувальних закладах Міністерства оборони України та Міністерства охорони здоров`я України.

18 листопада 2022 року згідно постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, позивачу була надана відпустка на 30 календарних днів.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 367 від 31.12.2022 позивач прибув 31.12.2022 з відпустки по хворобі до складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії та приступив до виконання службових обов`язків. При цьому згідно наданої відпустки позивач повинен був прибути до складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях 19.12.2022.

Зазначає, що оскільки позивач вчасно не прибув із відпустки, останньому не виплачувалось грошове забезпечення за період з 19.12.2022 по 31.12.2022, а так само і додаткова винагорода за грудень 2022 року.

Вказує, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 67 від 08.03.2023 позивач вибув зі складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії у госпіталь до лазарету медичної роти. 12.03.2023 року позивач прибув до району виконання завдань та приступив до виконання службових обов`язків.

Зазначає, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 80 від 21.03.2023 позивач вибув 31.12.2022 зі складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 .

Вказує, що відповідно до довідки про суми нарахованого грошового забезпечення № 642/877 від 20.02.2025, наданою фінансовою службою військової частини НОМЕР_1 , позивач отримав грошове забезпечення за період з 01.12.2022 по 19.12.2022 у розмірі 9413,80 грн та за березень 2023 року в сумі 24629,34 грн. При цьому, додаткова винагорода із розрахунку до 100000 грн за березень 2023 року не нараховувалась позивачу, оскільки останній не приймав участі у бойових діях.

10.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідач вказує на те, що він прибув у військову частину із запізненням, оскільки мав би прибути 19.12.2022. Як аргумент наводить витяг із наказу командира військової частини (по стройовій частині) з вказівкою про невиплату грошового забезпечення. Як підстава видання пункту даного наказу значиться рапорт лейтенанта ОСОБА_2 .

Позивач вказує на те, що в даній підставі відсутні дані про те хто є такий лейтенант ОСОБА_3 , дата створення такого рапорту, яка резолюція вчинена командиром військової частини за наслідками подання такого рапорту.

Зазначає, що інших доказів які б вказували на його протиправну поведінку не надано, а витяг із наказу (по стройовій частині) не може вважатися доказом протиправності його поведінки.

Вказує, що безпосередньо виконував бойові завдання у березні 2023 року, що підтверджується відповідними наказами командира військової частини, натомість відповідач не надав належних доказів, які б це спростовували.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

Згідно довідки про обставити травми (поранення, контузії, каліцтва), під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_1 30.10.2022 виконуючи бойове завдання із відсічі збройній агресії російської федерації проти України потрапив одержав вогнепальне уламкове сліпе поранення ділянки правого ліктьового суглобу, правої бокової стінки живота.

Внаслідок отриманого поранення позивач проходив лікування у лікувальних закладах Міністерства оборони України та Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради" від 18.11.2022 №1067/2 на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, позивачу була надана відпустка на тридцять календарних днів.

Позивач вказує, що йому стало відомо що за грудень 2022 року відповідачем не виплачено йому додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період перебування у відпустці за станом здоров`я за наслідками отриманого поранення тяжкого ступеня важкості пов`язаного із захистом Батьківщини виходячи із розрахунку 100000 гривень пропорційно дням перебування у відпустці з урахуванням раніше виплаченої суми. А також не виплачено грошове забезпечення за грудень 2022 року в повному обсязі.

Також не виплачена і додаткова грошова винагорода за безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023 передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" за період безпосередньої участі у бойових діях в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197.

Відповідно до п.2 та п.3 Порядку грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно п.8 Порядку, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Відповідно до п.14 Порядку грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Згідно з п.15 Порядку, грошове забезпечення не виплачується, серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №2102-ІХ.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України видано постанову від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 (далі - Постанова №168), (тут і далі в редакції, яка була чинна станом на грудень 2022 року), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, з аналізу норм Постанови №168 слідує, що право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах мають військовослужбовці Збройних Сил, які зокрема, беруть безпосередню участь у бойових діях.

Також норми Постанови №168 встановлюють лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як зазначалося вище відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради" від 18.11.2022 №1067/2 на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, позивачу була надана відпустка на тридцять календарних днів.

Тобто відпустка для лікування позивача повинна була тривати по 18.12.2022.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №367 від 31.12.2022 позивач прибув з відпустки по хворобі до складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії та приступив до виконання службових обов`язків 31.12.2022.

Також даним наказом визначено, що за несвоєчасне прибуття з відпустки, грошове забезпечення з 19 по 30 грудня 2022 ОСОБА_1 не виплачувати.

Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, за несвоєчасне прибуття позивача із відпустки, грошове забезпечення за період з 19.12.2022 по 31.12.2022 і додаткова винагорода за грудень 2022 останньому не виплачувалась.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що витяг із наказу (по стройовій частині) №367 від 31.12.2022 із вказівкою щодо невиплати грошового забезпечення не може вважатися доказом протиправності його поведінки. Також покликається на відповідь військової служби правопорядку у Збройних Силах України, згідно якої слідує, що за обліком служби правопорядку позивач не значиться особою, яка вчинила самовільне залишення військової частини. А тому, на його переконання, нарахування та виплата як грошового забезпечення так і додаткової грошової допомоги у зв`язку з пораненням за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 повинно було здійснюватися відповідачем у повному обсязі.

Щодо наведеного слід вказати наступне.

Як зазначалося вище, грошове забезпечення не виплачується за час відсутності військовослужбовця на службі без поважних причин одну добу і більше. Додаткова винагорода у зв`язку з пораненням виплачується за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебування у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Суд зауважує, що доказів оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №367 від 31.12.2022, на підставі якого, за несвоєчасне прибуття із відпустки, визначено не виплачувати грошове забезпечення ОСОБА_1 з 19 по 30 грудня 2022 року. Як і не надано доказів визнання його протиправним та його скасування.

Також позивачем не надано суду жодних доказів, що відпустку для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії було продовжено, або що у період з 19.12.2022 по 30.12.2022 він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

При цьому, суд критично оцінює покликання позивача на те, що за обліком служби правопорядку позивач не значиться особою, яка вчинила самовільне залишення військової частини, оскільки останнє не спростовує факт відсутності позивача на службі без поважних причин з 19.12.2022 по 30.12.2022.

Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до переконання про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у період з 19.12.2022 по 30.12.2022.

При цьому, як слідує із наявної в матеріалах справи довідки про суми нарахованого грошового забезпечення №642/877 від 20.02.2025, грошове забезпечення позивачу з 01.12.2022 по 19.12.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та склало 9413,80 грн.

Тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки встановлені обставини свідчать про відсутність порушеного права позивача на отримання грошового забезпечення у грудні 2022 року.

Поряд із цим, на підставі довідки Військово-лікарської комісії КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради" від 18.11.2022 №1067/2 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я після тяжкого поранення на 30 календарних днів з 18.11.2022 по 18.12.2022.

Таким чином, у відповідача був наявний обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розрахунку до 100000 грн, за спірний період з 01.12.2022 по 18.12.2022.

Проте, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, така додаткова винагорода за вказаний період грудня 2022 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Тому, слід визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022.

У зв`язку із наведеним, слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошової винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022.

В частині нарахування і виплати додаткової грошової винагороди в розмірі до 100000 гривень за період з 19.12.2022 по 31.12.2022 позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач у вказаний період не перебував у відпустці за станом здоров`я після тяжкого поранення, а також не приймав безпосередньої участі у бойових діях, так як був відсутній у військовій частині без поважних причин з 19.12.2022 по 31.12.2022.

Щодо виплати додаткової винагороди позивачу за безпосередню участь у бойових діях у розмірі до 100000 грн за спірний період березня 2023 року, суд зазначає наступне.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача вказує, що оскільки позивач не приймав участі у бойових діях у березні 2023 року, додаткова винагорода із розрахунку до 100000 грн за березень 2023 року йому не нараховувалась.

Як встановлено судом, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 67 від 08.03.2023 позивач вибув зі складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії у госпіталь до лазарету медичної роти.

12.03.2023 позивач прибув до району виконання завдань та приступив до виконання службових обов`язків, про що вказує сам відповідач у відзиві на позовну заяву.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №80 від 21.03.2023 позивач вибув 21.03.2022 зі складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 .

При цьому у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 від 14.09.2022, за підписом начальника штабу Військової частини НОМЕР_1 , вказано, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України з 21.10.2022 по 30.10.2022, з 31.12.2022 по 08.03.2023, з 12.03.2023 по 21.03.2023.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у позивача наявне право на отримання додаткової грошової винагороди за безпосередню участь у бойових діях у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за березень 2023 року в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у таких діях та заходах у період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023.

Вказаний період відповідає заявленим позовним вимогам, отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підставі для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошової винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.12.2022 по 18.12.2022.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях за період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, за безпосередню участь у бойових діях у період з 01.03.2023 по 08.03.2023 та з 12.03.2023 по 21.03.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 травня 2005 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );

Головуючий суддя Баб`юк П.М.