Справа № 200/2013/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року Справа№200/2013/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Донецькій області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, 87515)

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (84313, Донецька область, Краматорський район, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 32; поштова адреса: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд. 2)

про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просив суд: визнати протиправною та скасувати Постанову про накладання штрафу від 11.03.2025 ВП №73935143 у розмірі 10 200 грн Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

31 березня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з врахуванням особливостей, встановлених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України; витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №73935143.

09 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову та залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача стягувача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДЖЕРЕМІН" (, адреса 85612, пр-т. Запорізький, будинок 40а, квартира 5 (01103, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, 43/5).

Також відповідачем надано до суду матеріали виконавчого провадження ВП №73935143.

18 квітня 2025 року суд продовжив строк розгляду справи № 200/2013/25 до 08.05.2025 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору в порядку письмового провадження.

Суд. дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач - Головне управління ДПС у Донецькій області, , місце реєстрації, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, 87515.

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі орган ДВС), орган державної виконавчої служби, на який відповідно до п.п. 3, 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, покладено виконання рішень, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має статусу юридичної особи та є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса реєстрації: 40003, Сумська область, місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на підставі виконавчого листа №200/4261/22, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 06.10.2023, з 23.01.2024 здійснюється примусове виконання рішення, про зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області прийняти рішення щодо реєстрації податкової накладної №1 від 01.10.2020 року відповідно до Порядку №520.

11.03.2025 року за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено на Головне управління ДПС України у Донецькій області штраф у розмірі 10 200 грн.

Головне управління ДПС у Донецькій області вважає вказану постанову про накладення штрафу від 11.03.2025 (ВП №73935143) протиправною, та такою що підлягає скасуванню, оскільки згідно з інформацією наявною в базах даних ДПС України (підсистема АІС «ЄРПН» «Реєстр ПН/РК» ІС «Єдине вікно подання електронної звітності») податкова накладна ПН № 1 від 01.10.2020 року ТОВ «Джеремін» перебуває у статусі в ЄРПН «реєстрацію зупинено», водночас, прийняття рішення, у відповідності до вимог пунктів 3-9 Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, передує подання платниками податку на додану вартість пояснень та копій документів, зазначених у п. 5 Порядку № 520, за результатами розгляду яких і приймаються відповідні рішення комісіями регіонального рівня відповідно до пункту 4 Порядку № 520.

Згідно з інформацією наявною в базах даних ДПС України (підсистема АІС «Робота комісії ДПС» «Журнал розгляду Повідомлень щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК» ІС «Податковий блок» та підсистема АІС «Архів ЕД» «Журнал прийому» ІС «Єдине вікно подання електронної звітності») повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрація якої зупинено до податкової накладної ПН № 1 від 01.10.2020 року ТОВ «Джеремін» не надавалось.

Комісією Головного управління ДПС у Донецькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення про відмову в реєстрації податкових накладних ПН № 1 від 01.10.2020 року не приймалось, що вказує на те, що позивач не скористався своїм правом, передбаченим пунктом 4 Порядку № 520.

Водночас, позивач вказує на те, що законодавство України не містить норм стосовно реєстрації ПН/РК платників податку на додану вартість в ЄРПН за результатами скасування рішень комісій регіонального рівня про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку (тобто скасування рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку не призводить до реєстрації ПН/РК, які були зупинені через прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, оскільки для цього передбачений окремий механізм).

Позивач зазначає, що ГУ ДПС у Донецькій області листом від 06.02.2024 № 548/05-99-18-03 повідомлено позивача про відсутність достатніх повноважень та засобів для реєстрації податкових накладних.

На вимогу державного виконавця від 25.04.2024 № 73935143/5 (вх. реєстр. індекс від 25.04.2024 № 4528/5) листом ГУ ДПС у Донецькій області від 29.04.2024 № 1722/5/05- 99-18-03 надано пояснення та наведено алгоритм дій щодо прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної ПН № 1 від 01.10.2020 року відповідно до Порядку № 520.

На вимогу державного виконавця від 24.05.2024 № 73935143/6 (вх. реєстр. індекс від 27.05.2024 № 5583/5) листом ГУ ДПС у Донецькій області від 29.05.2024 № 2126/5/05- 99-18-02 повторно надано відповідь щодо прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної ПН № 1 від 01.10.2020 року відповідно до Порядку № 520.

На вимогу державного виконавця від 27.02.2025 № 73935143 (вх. реєстр. індекс від 27.02.2025 № 2483/5) надано відповідь листом ГУ ДПС у Донецькій області від 04.03.2025 № 929/5/05-99-18-01-04 (додається).

На адресу ДПС України надіслано лист від 14.03.2025 № 1324/8/05-99-18-01-05 щодо надання методичної допомоги або вжиття заходів щодо забезпечення виконання рішення суду.

Проте, незважаючи на доведення ГУ ДПС у Донецькій області до відома державного виконавця інформації про наявність об`єктивних поважних причин неможливості виконання вказаного рішення суду, а саме прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної за рішенням суду, у зв`язку з чим виконати рішення суду щодо прийняття про реєстрацію податкової накладної №1 від 01.10.2020 відповідно до Порядку №520 можливо лише з дотриманням вимог п. 4, 7 Порядку.

ГУ ДПС у Донецькій області вважає, що його дії мали чітку спрямованість на забезпечення свого обов`язку як сторони виконавчого провадження та є цілком обґрунтованими, однак державним виконавцем прийнята протиправна постанова про накладення штрафу від 11.03.2025 ВП № 73935143 у розмірі 10200 грн.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції фактичні обставини справи не заперечує, проте в задоволенні адміністративного позову просить відмовити та зазначає, що Порядок виконання рішень суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування визначено у абз.2 п.19. та п.20 Постанови КМУ від 29.12.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», відповідно до якої податкова накладна та/ або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення). Під час розгляду справи №200/4261/22, позивач своїм правом на залучення у справу співвідповідача ДПС України не скористався, суд з власної ініціативи таку заміну також не здійснив. В свою чергу ГУ ДПС у Донецькій області у своєму відзиві на позовну заяву, а також в апеляційній скарзі зазначало, що відповідно до діючого законодавства ГУ ДПС у Донецькій області, не наділено правом реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних але наведене залишилося поза увагою судів 1 та 2 інстанцій.

Державний виконавець звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження на Головне управління ДПС у м. Києві, проте ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.02.2024 по справі №200/4261/22 у задоволенні заяви представника відділу про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Станом на 29.04.2024 копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі не надходили.

02.05.2024 ТОВ «ДЖЕРЕМІН» до відділу надано клопотання про виконання судового рішення. Зазначено, що боржник викривляє зміст виконавчого документа, та ухиляється від виконання рішення суду. З метою встановлення наявності поважних причин невиконання рішення, на виконання вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», 24.05.2024 на адресу Головного управління ДПС у Донецькій області було повторно скеровано вимогу державного виконавця щодо повідомлення та надання інформації про виконання рішення суду.

Листом від 29.05.2024 №2126/5/05-99-18-02 Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області повідомлено, що всю інформацію було повідомлено боржником у листі від 29.04.2024 за №1722/5-99-18-03.

Ухвалою від 04.06.2024 по справі №200/4261/22 у задоволенні заяви ТОВ «ДЖЕРЕМІН» про встановлення судового контролю за виконанням рішення та накладення штрафу відмовлено, у зв`язку з тим, що на даний час триває примусове виконання рішення суду, а державний виконавець має встановлені законом повноваження щодо впливу на боржника ( накладення штрафу, постановлення питання про притягнення до кримінальної відповідальності)

10.07.2024 надійшла заява ТОВ «ДЖЕРЕМІН» щодо застосування до боржника заходів впливу передбачених Законом, у якій стягувач зазначив, що Головне управління ДПС у Донецькій області може прийняти рішення про реєстрацію ПН 1, а може прийняти рішення про відмову у реєстрації ПН 1, посилання на неможливість прийняти рішення свідчить лише про незгоду боржника з рішенням суду та невизнання його законним.

Відповідач зазначає, що оскільки рішення боржником не виконується без поважних причин, державним виконавцем 18.07.2024 було винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління ДПС у Донецькій області у розмірі 5 100,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/5220/24 від 13.08.2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 року, у задоволенні позову Головного управління ДПС у Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування вищезазначеної постанови відмовлено.

27.02.2025 на адресу Головного управління ДПС у Донецькій області було скеровано вимогу державного виконавця щодо повідомлення та надання інформації про виконання рішення суду.

Листом від 04.03.2025 №929/5/05-99-18-01-04 Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області повідомлено, що рішення про реєстрацію податкової накладної необхідно прийняти відповідно до Порядку №520, який не містить вимог щодо прийняття рішення про реєстрації податкової накладної за рішенням суду, у зв`язку з чим виконати рішення суду щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №1 від 01.10.2020 відповідно до Порядку №520 можливо лише з дотриманням вимог п.4, 7 Порядку 520. Порядок виконання рішень суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування визначено у абз.2 п.19. та п.20 Постанови КМУ від 29.12.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», відповідно до якої податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з подій, зокрема набрання рішення суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення). Більш розгорнута відповідь надана листом ГУ ДПС у Донецькій області від 04.03.2025 № 929/5/05-99-18-01-04 (додається).

07.03.2025 надійшла заява ТОВ «ДЖЕРЕМІН» щодо застосування до боржника заходів впливу передбачених Законом для забезпечення виконання рішення суду, у якій стягувач зазначив, що Головне управління ДПС у Донецькій області може прийняти рішення як про реєстрацію ПН 1, так ї про відмову у реєстрації ПН 1, посилання на неможливість прийняти рішення свідчить лише про незгоду боржника з рішенням суду та невизнання його законним, яке карається законом згідно ст. 382 КК України.

Відтак, відповідачем 11.03.2025 було винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління ДПС у Донецькій області у подвійному розмірі 10200,00 грн.

Також відповідач просить залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - стягувача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДЖЕРЕМІН" (), (адреса 85612, Донецька область, м. Курахове, пр-т. Запорізький, будинок 40а, квартира 5 (01103, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, 43/5).

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо підстав винесення оскаржуваної постанови підтверджуються відповідачем, а тому вони не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Щодо клопотання відповідача про залучення третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно ч.ч. 2, 4, 5 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Враховуючи викладене, особи, щодо яких суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, не позбавлені права при оскарженні в апеляційному чи касаційному порядку рішення суду по суті заперечувати проти ухвали про залучення/відмову в залученні до участі у справі третіх осіб.

Зі змісту положень частини другої статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, наділені правами, пов`язаними зі сприянням встановленню всіх обставин справи в судовому процесі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, зокрема, надані відповідачем матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що позиція стягувача ТОВ «ДЖЕРЕМІН» щодо предметом спору є чіткою та зрозумілою, оскільки питання застосування заходів примусового виконання, зокрема, винесення оскаржуваної постанови, ініційовано саме стягувачем.

До того ж, саме по собі скасування постанови про накладення штрафу на боржника не створює безпосередньо для стягувача правових наслідків, оскільки не впливає на зміст та обсяг його прав та обов`язків як сторони виконавчого провадження, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність процесуальної необхідності залучення ТОВ «ДЖЕРЕМІН» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон України № 1404-VIII), визначає виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження базується на низці засад, до яких віднесено у тому числі обов`язковість виконання рішень, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Статтею 5 Закону України № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначено ст.ст. 63, 75 Закону України № 1404-VIII.

Вказаними нормами визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 31 травня 2021 року у справі № 560/594/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював висновок, згідно якого «застосування такого заходу реагування (розуміється накладення штрафу) є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас, для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в контексті наявності об`єктивних причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 26, 63 Закону України № 1404-VIII, саме на виконавця покладено обов`язок перевірки виконання рішення суду.

При цьому, перевірка виконання рішення суду полягає не тільки в отриманні від боржника документів на підтвердження виконання рішення суду, а і в аналізі викладених в них фактів, наданні оцінки їх достовірності, а у разі твердження боржника про неможливість виконання рішення суду, виконавець зобов`язаний надати оцінку обставинам, на які посилається боржник, чи дійсно вони перешкоджають виконати рішення суду у спосіб, що встановлений рішенням суду, або ж у загальному порядку виконання рішень, що визначений Законом України № 1404-VIII, а також з`ясувати чи наявна у боржника за таких обставин реальна можливість виконати рішення суду.

Тільки у разі достеменного встановлення наявності у боржника можливості виконати рішення суду можна стверджувати про ухилення боржника від його виконання, що є підставою для застосування заходів передбачених ст.ст. 63, 75 Закону України № 1404-VIII.

Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (далі Порядок 520), визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку №520, прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Згідно п. 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно п. 6 Порядку №520, платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Відтак, подання письмових пояснень та копій документів є правом платника податків та здійснюється ним на власний розсуд.

Слід також урахувати, що у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023 року у справі № 200/4261/22 чітко визначено зобов`язання ГУ ДПС у Донецькій області прийняти рішення щодо реєстрації податкової накладної № 1 від 01.10.2020 року, відповідно до Порядку № 520.

Проте суть такого рішення судом не визначено, а отже суд не втрутився у дискреційні повноваження позивача (боржника) надавши йому можливість прийняття рішення на власний розсуд відповідно до приписів Порядку № 520.

Водночас, відповідно до п. 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

У позовній заяві позивач вказує, що прийняття рішення, у відповідності до вимог пунктів 3-9 Порядку №520, передує подання платниками податку на додану вартість пояснень та копій документів, зазначених у п. 5 Порядку № 520, за результатами розгляду яких і приймаються відповідні рішення комісіями регіонального рівня відповідно до пункту 4 Порядку № 520.

Суд відхиляє такі доводи позивача, оскільки Порядком № 520 чітко визначено, що ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, є підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, яке є одним з ймовірних рішень щодо реєстрації податкової накладної, що цілком відповідає приписам Порядку № 520 та резолютивній частині рішення, що підлягає виконанню.

Таким чином доводи позовної заяви про неможливість виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Означені приписи частково кореспондують засадам виконавчого провадження щодо справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із встановлених обставин справи та комплексного аналізу законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною та обґрунтованою.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Донецькій області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, 87515, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (84313, Донецька область, Краматорський район, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 32; поштова адреса: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд. 2, ), про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 11.03.2025 ВП №73935143 у розмірі 10 200 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 08 травня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко