Справа № 456/1460/25
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1460/25
Провадження № 2-а/456/37/2025
РІШЕННЯ

іменем України

06 травня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря судового засіданя Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови від 05.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 №317/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , як військовозобов?язаний з 21.09.2021 року.Проте, враховуючи наявність у позивача на утриманні трьох неповнолітніх дітей до 18 років, відповідно до абз, 4 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 є особою, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та отримує відстрочку. Відтак, 23.05.2024 позивач уточнив військово-облікові дані, через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста Міністерства оборони України Резерв+. Після закінчення чергової відстрочки від призову на військову службу, а саме в кінці червня 2024 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оновив свої військово-облікові дані та документи, що підтверджують статус багатодітного батька і працівники центру його повідомили, що за довідкою про надання відстрочки йому необхідно з?явитися через 7-10 днів. Проте, за неодноразовим зверненням, довідки про надання відстрочки в паперовому варіанті так і не було надано. B черговий раз перевіряючи свій електронний кабінет військовозобов?язаного у застосунку Резерв+, де виявив запис стосовно порушення правил військового обліку, відтак вважаючи це помилкою 05.03.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для з`ясування причини запису, щодо порушення. Як повідомляє позивач, у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 , його повідомили, у зв`язку з ухиленням від отримання повістки його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 пояснив, що жодної повістки не отримував. Оскільки протокол вже був підготовлений, позивачу дали його підписати і повідомили, що розгляд справи відбудеться 05.03.2025 о 15 год.00 хв. В свою чергу, він бажав взяти участь у розгляді справи, однак прийшовши 05.03.2025 о 15 год. 00 хв. до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 його повідомили, що ніхто нічого розглядати не буде, матеріали зібрані, рішення прийнято. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що постанова №317/25 від 05.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, а викладені у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам, оскільки протиправної, винної дії чи бездіяльності, вказаної в оскаржуваній постанові, ним вчинено не було, оскільки під час складення протоколу позивач надав пояснення про те, що не з?явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на його задекларовану адресу така не надходила, також з пошти не надходило повідомлення про те, що на його ім?я направлено будь-який рекомендований лист зі ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, позивач вважає, що винесена постанова № 200/25 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є незаконною, передчасною та такою, яка прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, є протиправною і підлягає скасуванню.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - Ільницька М.І. , скориставшись системою «Електронний суд» подала до суду відзив, у якому висловила заперечення щодо позову. Зокрема зазначила, що 20 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , на зареєстровану позивачем адресу, був скерований рекомендований лист № 307 з повідомленням про вручення та описом вкладення в якому знаходилась повістка № 1324868 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) о 09 год. 00 хв. 4 грудня 2024 року для уточнення даних. Довідкою про причини повернення від 6 грудня 2024 року встановлено, що причиною повернення поштового відправлення є відсутність адресата за вказаним адресом, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як видно з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, які виразилися в тому, що позивач, будучи належним чином оповіщеним, не з`явився у визначене в повістці місце і строк, не повідомив протягом 3 діб про причини неявки, а в подальшому, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує 7 календарних днів. Представник відповідача зазначає, що в обов`язок щодо доказування ІНФОРМАЦІЯ_1 не входило дослідження та оцінка дій представників АТ «Укрпошта» на предмет як саме діяв той чи інший працівник АТ «Укрпошта», які у нього обов`язки та чи виконав він їх в повному обсязі чи ні при конкретних обставинах. Також представник відповідача стверджує, що оновлення ним даних, в строк передбачений законом, не звільняє його від обов`язку з`явитися за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», невиконання якого тягне за собою, передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Отже, приймаючи рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , як посадова особа, діяв в межах наданих йому КУпАП повноважень. Представник відповідача вважає такі дії ІНФОРМАЦІЯ_1 правомірними, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 у повному обсязі підтримав позовні вимоги, зазначив, що у нього немає підстав для ухилення від мобілізації, оскільки він є багатодітним батьком, який виховує трьох неповнолітніх дітей, та має передбачене законодавством право на відстрочку. Додатково зазначив, що жодних повісток на його адресу від ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило. У зв`язку з наведеним просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача - Цьорох Ю.Р. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що приймаючи рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , як посадова особа, діяв в межах наданих йому КУпАП повноважень. Підсумовуючи, просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Янів Н.М.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 17.03.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 10 квітня 2025 року, о 10:30 год., в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (м. Стрий, вул. Шевченка, 89 Львівської області).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, від 10.04.2025 року розгляд справи відкладено.

Розгляд справи по суті відбувся 06.05.2025 року з участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача - Цьорох Ю.Р..

Застосовані судом норми права.

Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з абз. 7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024№ 3633-ІХ) інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

За приписами абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абз.12, 13 ч.3 ст.22 цього Закону поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно з абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (в редакції, чинній з 29.06.2024 згідно з постановою КМУ № 747 від 25.06.2024), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Згідно з абз.2, 3 п.34 Порядку (в редакції, чинній з 27.08.2024 згідно з постановою КМУ № 951 від 16.08.2024) у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Згідно з пп.2 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 20 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , на зареєстровану позивачем адресу, був скерований рекомендований лист № 307 з повідомленням про вручення та описом вкладення в якому знаходилась повістка № 1324868 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) о 09 год. 00 хв. 4 грудня 2024 року для уточнення даних.

Відповідно до роздруківки трекінгу відстеження поштового відправлення № 307 вбачається, що вказаний рекомендований лист був прийнятий на відправку 23.11.2024 року.

26.11.2024 вказаний рекомендований лист прибув до відділення у с. Підгірці, однак 06.12.2024 року змінено статус на «повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою)».

19.12.2024 року рекомендоване повідомлення після повернення було вручено відправнику за довіреністю.

05.03.2025 року начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 складено, щодо позивача ОСОБА_1 протокол № 317/25 про адміністративне правопорушення. У протоколі зазначено пояснення позивача щодо правопорушення, за яке його притягують до відповідальності, зокрема, позивач заперечив факт, що йому приходила повістка за місцем проживання та зазначив, що ніхто з Укрпошти не повідомляв про те, що прийшла повістка.

Надалі, 05.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 317/25 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Згідно постанови №317/25 від 05.03.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 17 000 гривень.

Поміж цим, судом також встановлено, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей та регулярно оновлює свої військово-облікові дані задля отримання чергової відстрочки від проходження військової служби. Вказане підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з за стосунку Резерв +.

Мотиви, з яких виходить суд.

Як встановлено судом, що ОСОБА_1 є особою чоловічої статі, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформацією, зазначеною у військово- обліковому документі Резерв+, як військовозобов`язаний, а тому на нього розповсюджуються вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі щодо явки за повісткою до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як органів військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема:

у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05 березня 2009 року листи з позначкою «ІНФОРМАЦІЯ_1» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «ІНФОРМАЦІЯ_1», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

При цьому, суд вважає, що за результатами аналізу норм чинного законодавства слідує, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, є день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, що відповідно до положень вищевказаного Порядку №560 від 16.05.2024 року, на ім`я позивача ОСОБА_1 21 листопада 2024 року було сформовано повістку №1324868 (для явки на 04.12.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних) за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією.

Дана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за №307 з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення на адресу місця проживання позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Із копії конверту слідує, що поштове відправлення №307 повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На довідці про причини повернення/досилання наявний відбиток Укрпошти із зазначенням дати та причини «адресат відсутній за вказаною адресою», однак з долученої копії неможливо чітко встановити дату повернення рекомендованого повідомлення.

У зв`язку з цим, судом здійснено відстеження поштового відправлення №307 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг», де встановлено, що поштове відправлення: прийнято 23.11.2024 у м. Києві, прибуло до відділення 82440 село Підгірці 26.11.2024; повернення відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) від 06.12.2024, вручено за довіреністю 19.12.2024.

Однак, докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «ІНФОРМАЦІЯ_1» в матеріалах справи відсутні.

Відтак, оскільки повістку №1324868 для явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 04.12.2024 року надіслано позивачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, суд вважає, що належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання позивача в установленому законом порядку, тобто - 06 грудня 2024 року, оскільки саме у цей день поштове відправлення №307 повернуто відправнику в зв`язку «із відсутністю адресата за вказаною адресою».

Натомість, повісткою №1324868, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснено виклик позивача ОСОБА_1 на 04 грудня 2025 року о 09:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних. Таким чином, суд констатує, що поштове відправлення №307 повернулось відповідачу лише 06 грудня 2024 року, тобто через два календарних дні, після дня, який був визначений для явки (04.12.2024) позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, у розумінні підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, позивач ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до відповідача лише 06 грудня 2024 року, тому матеріалами справи спростовується зазначене начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у оскаржуваній постанові №317/25 від 05.03.2025 року про те, що ОСОБА_1 на вказану дату у повістці (04.12.2024) до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився без поважних причин, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином оповіщеним за повісткою лише через два календарні дні після дня, який був визначений для явки (04.12.2024) позивача.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року в справі №162/999/24, у якій колегія суддів констатувала, що оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до відповідача (повідомлений після дня, який був визначений для явки), ним не було порушено абз. 1 ч.1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорущення.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 04 грудня 2024 року о 09:00 годині, а тому ним не було порушено ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час дії особливого періоду, а відтак у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови за справою про адміністративне правопорушення №317/25 від 05.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 своєчасно та регулярно оновлював свої військово-облікові дані, зокрема, для отримання передбаченої законодавством відстрочки як батько трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується витягами із застосунку Резерв +.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається наявності у відповідача фактичних підстав для виклику ОСОБА_1 за повісткою для уточнення даних, оскільки він свої дані оновив у строк, передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ).

Відомостей, які саме дані позивач не оновив і які підлягали уточненню під час виклику ОСОБА_1 за повісткою №1324868 на 21.11.2024, відповідачем не наведено, а ні у самій повістці, а ні в оскаржуваній постанові.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до позиції, яка викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019р. в справі № 560/751/17, Верховний Суд вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Відтак, відповідно до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

За наведених обставин,суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення ним правопорушення, як і відсутність доказів на порушення позивачем приписів ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та спростування цієї обставини в ході розгляду справи судом, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, беручи до уваги викладене та у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд приходить до переконання про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Крім того,як вказує позивач, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Втім, відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №04/1 від 05.03.2025 року, копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги №04/1 про попередній розрахунок витрат на правову допомогу, копію акту виконаних робіт щодо надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги №04/1, копію платіжної інструкції №@2PL595786 від 11.03.2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відтак, суд вважає, що сума понесених витрат, яка була заявлена позивачем, є непропорційною до обсягу робіт, які були надані представником позивача, а тому вважає за доцільне прохання позивача про стягнення у його користь з відповідача судові витрати на правничу допомогу задовольнити частково, стягнувши з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 1500 гривень.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211,229, 241-246, 286 КАС України, ст.293 КУпАП України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову № 317/25 від 05.03.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та провадження по справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 .

Суддя Назар ЯНІВ