Справа № 488/4431/24
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/4431/24
Провадження № 2-а/488/6/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просив суд скасувати постанову № 296/2024 по справі про адміністративне правопорушення від 01.09.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., а провадження у адміністративній справі № 296/2024 закрити.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно позивача були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи відповідачем прийнята Постанова № 296/2024 від 01 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), якою на позивача накладено штраф в сумі 17 000,00 грн.

Позивач з такою постановою не погоджується та вважає її протиправною. Наголосив, що відповідачем 29 серпня 2024 року не вручалась жодна повістка, яка була датована цією датою про направлення позивача до військової частини саме в цей день, а лише була виписана повістка на 30 серпня 2024 рік.

Також зазначив, що 29 серпня 2024 року позивач забрав у приміщенні відповідача повідомлення щодо відстрочки, тобто явка позивача була з іншого питання, а ніж про те, що вказує відповідач в оскаржувані постанові. Вважав факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є недоведеним.

Вказав, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу інкримінується порушення вимог пункт 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункт 6 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 560 від 16.05.2024 року.

Звертав увагу суду на те, що конструкція статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає поділ на частини та абзаци. А відтак, не можливо встановити, яку саме норму вказаного нормативно-правового акту порушив Позивач.

Натомість, конструкція «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, передбачає поділ на пункти. Відтак, Позивачу із указаного нормативно-правового акту також не вдається можливим встановити, яку саме норму ним порушено.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вважав недоведеним.

Ухвалою суду від 04.10.2024 року відкрито провадження у вказаній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, копію ухвали надіслано сторонам по справі. Одночасно встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, в якому не визнав позовні вимоги.

У відзиві зазначив, що відносно ОСОБА_1 29.08.2024р. було складено протокол про адміністративне правопорушення, із яким його було ознайомлено та вручено другий примірник протоколу. 29.08.2024 р. уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме заступником начальника територіального центру комплектування начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 та офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_4 , було складено акт про відмову від проходження військової служби ОСОБА_1 .

Вказав, що під час складення вказаного акту ОСОБА_1 було доведено вимоги законодавства та відповідальність за порушення правил військового обліку та ухилення від призову за мобілізацією. Громадянином ОСОБА_1 було подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову від проходження служби по мобілізації, яка була зареєстрована за вх.№ 9459 29.08.2024р.

Відзив на позовну заяву підписаний представником відповідача за довіреністю Ждановичем В.В.

У відповіді на відзив позивач заперечував проти доводів відповідача, вказував, що відзив на позовну заяву підписаний неповноважною особою, а тому не може бути прийнятий судом. Просив позов задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним позов задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи ухвалені (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з суті позову, позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Судом встановлено, що 01.09.2024 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ) підполковником ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було установлено, що 29.08.2024 р. в приміщенні мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено адміністративне правопорушення. Так ОСОБА_1 відмовився від призову на військову службу під час загальної мобілізації (направлення до військової частини), чим порушив вимоги п. 5 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого ПКМУ № 560 від 16.05.2024. Зроблено висновок, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду. На нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Відомості про вручення вказаної постанови особисто під підпис відсутні.

Позивачем надано копію поштового конверту, адресованого ІНФОРМАЦІЯ_5 на його ім`я з відміткою пошти від 23.09.204 та роздруківку трекінгу відправлень від 28.08.2024 р.

У матеріалах справи також міститься копія повістки на відправку № 1522 адресована на ім`я ОСОБА_1 , в якій останньому наказано з`явитися о 8:30 год 30.08.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відзиві на позовну заяву представник відповідача, обґрунтовуючи свої доводи, посилався на протокол про адміністративне правопорушення від 29.08.2024 р., Акт про відмову від проходження військової служби від 29.08.2024 р., а також подану ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про відмову від проходження служби по мобілізації від 29.08.2024 р. Проте, доказів на підтвердження викладених ним обставин суду не надав.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відзив на позовну заяву від імені відповідача підписаний представником за довіреністю Ждановичем Вадимом Володимировичем.

З наданої суду довіреності на справу у порядку передоручення від 03.04.2024 р. вбачається, що ОСОБА_5 , на підставі Витягу з наказу від 30.11.23 р., щодо ІНФОРМАЦІЯ_4 , уповноважив у порядку передоручення Жданови Вадима Володимировича представляти інтереси ІНФОРМАЦІЯ_3 у судах України (у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Довіреність видана без права передоручення іншим особам. Довіреність дійсна до моменту її скасування.

Також долучено копію Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) № 127 від 01.07.2022 р. про призначення на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 з 01.07.2022 р.

Як вже було встановлено судом, 01.09.2024 р. постанову № 296/2024 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було прийнято начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами по справі.

Назване фактично ставить під сумнів чинність довіреності виданої ОСОБА_5 , як начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_6 , яка долучена представником до відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 57 КАС України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частинами 7, 8 ст. 59 КАС України передбачено, що разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Відповідно ч. 5 ст. 60 КАС України підстави і порядок припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від наданих йому повноважень визначаються Цивільним кодексом України.

Аналізуючи наявні у справ докази, а також вимоги законодавства, суд доходить переконання, що ОСОБА_6 , який підписав відзив на позовну заяву від імені ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженою особою на представництво інтересів відповідача, оскільки довіреність на його ім`я видана особою, яка не є діючим начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи зазначене, оскільки відзив на позовну заяву поданий від імені особи, яка не наділена повноваженнями на представництво інтересів відповідача, суд залишає такий відзив без розгляду.

У ст. 7 КУпАП встановлено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст.77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Сторона відповідача доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та вказаних у позові обставин до суду не надала, доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувала, доказів на підтвердження порушення позивачем норм ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та вчинення адміністративного правопорушення не надала та оскаржувана позивачем постанова їх не містить.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова № 296/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 01.09.2024 р, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., без належних доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви.

Ураховуючи результати розгляду справи якими позов задоволено повністю, а також керуючись положеннями ст. 139 КАС України, суд вважає за належне стягнути з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача, ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Відповідно до частини 5, 6 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, ст.ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративного правопорушення - задовольнити.

Постанову № 296/2024 по справі про адміністративне правопорушення від 01.09.2024 р., постановлену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Я.А. Чернявська