Справа № 580/1286/25
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року справа № 580/1286/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Шевчука Юрія Андрійовича від імені ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому позивач просить:

- визнання протиправними дії щодо незарахування до вислуги років часу вимушеного прогулу у період з 06.11.2015 до сьогоднішнього дня;

- зобов`язати відповідача зарахувати до вислуги років час вимушеного прогулу у період з 06.11.2015 до сьогоднішнього дня.

Ухвалою судді від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішенням суду, яке набрало законної сили, його поновлено з 06.11.2015 на посаді слідчого слідчого відділення Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області, однак рішення суду не виконане. Представник позивача вважає, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області повинно зарахувати час вимушеного прогулу до вислуги років позивача.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №823/5472/15 позивача поновлено на посаді для роботи в органах внутрішніх справ, а також зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області та видати відповідний наказ з цього приводу. Під час виконання рішення Головним управлінням встановлено, що ОСОБА_1 не відповідає вимогам поліцейського, а саме за рішенням військово-лікарської комісії визнаний непридатним до служби в поліції, що є суттєвою перешкодою для призначення його на посаду поліцейського і видання наказу з цього приводу.

Позивач службу в поліції не проходив, звільнений з УМВС України в Черкаській області, а тому норми ЗУ «Про Національну поліцію» на останнього не поширюється. Таким чином зарахувати пільгову вислугу років до стажу служби в поліції не вбачається можливим.

Окрім цього, на виконання судового рішення у справі №580/7/20, позивачу виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на службі за період з 07.11.2015 по 26.12.2019, який не є заробітною платою і тому не може бути зарахований до вислуги років.

За твердженням відповідача, Головне управління Національної поліції в Черкаській області не є правонаступником УМВС України в Черкаській області, тому не уповноважене зараховувати стаж роботи позивача в органах внутрішніх справ.

З урахуванням зазначеного відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 21.03.2003 у відповідності до наказу Одеського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Одеській області від 21.03.2003.

Відповідно до наказу голови ліквідаційної комісії Пустовара В.В., управління МВС України в Черкаській області, від 6 листопада 2015 року, №312 (копію додаємо) о/с майора міліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області, було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) 6 листопада 2015 року, встановивши премію за жовтень в розмірі 46% та за листопад в розмірі 46%, сплативши компенсацію за 13 діб невикористаної відпустки за 2015 рік.

Вислуга років на день звільнення складає: календарна - 16 років, 00 місяців, 03 дні; пільгова - 19 років, 06 місяців, 10 днів.

Згідно п. 10 постанови КМ України від 17.07.1992 року №393 виплатити вихідну допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового утримання по вислузі - 16 років, 00 місяців, 03 днів.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 у справі №823/5472/15 визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 6 листопада 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, майора міліції ОСОБА_1 (М-081285) - слідчого слідчого відділення Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області; поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області з 06.11.2015; стягнуто з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 22.02.2016; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №823/5472/15 від 21.09.2016 апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області - задоволено частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 р. по 22.02.2015 р. - змінено, зазначивши розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, 8939,20 грн. (вісім тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень та двадцять копійок); постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Черкаській області встановити факт його перебування у трудових відносинах з ОСОБА_1 з 07.11.2015 р. по 20.11.2015 р. - скасовано. Провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито. В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 - залишено без змін.

У зв`язку з тим, що вказане рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 у справі №823/5472/15 в частині поновлення позивача на посаді не виконане, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.03.2020, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено і зобов`язано УМВС України в Черкаській області (в особі ліквідаційної комісії) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на службі з 07.11.2015 по 26.12.2019 з утриманням податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

На виконання рішення суду ОСОБА_1 нараховано та виплачено середній заробіток за час затримки виконання судового рішення в сумі 182528,80 грн., що підтверджується довідкою №1-556 від 15.12.2020, яка видана УМВС України в Черкаській області.

Представником позивача 08.07.2024 підготовлено та надіслано заяву до ГУНП в Черкаській області з вимогою зарахувати до вислуги років час вимушеного прогулу ОСОБА_1 в період з 06.11.2015 року (початок перебігу вимушеного прогулу) по сьогоднішній день.

Листом №6409-2024 від 02.08.2024 ГУ НП в Черкаській області зазначило про відсутність правових підстав вчиняти будь-які дії відносно колишнього працівника Управління МВС України в Черкаській області, так як Головне управління Національної поліції в Черкаській області не є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, і відповідно, у них відсутні трудові відносин між ОСОБА_1 та ГУНП в Черкаській області.

Позивач не погоджуючись з правомірністю дій відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

У відповідності до ч. 7 ст. 120 КАС України перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у справі, що розглядається, слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Як встановлено судом, постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року в частині поновлення позивача на посаді не виконана, тобто правовідносини щодо його поновлення на роботі тривають та не завершились кінцевою подією.

Позивач просить захистити його права щодо зарахування стажу з дати визначеної судом для поновлення на посаді по сьогоднішній день, тому строк звернення до суду за захистом прав для позивача не сплинув.

За таких обставин суд не вбачає підстав для застосовування місячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, оскільки наслідком вказаного буде неможливість реалізації позивачем свого права на судовий захист.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

14 квітня 2015 року МВС України видало наказ №431 Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ.

16 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, якою постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі ГУНП в Черкаській області, та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС, зокрема УМВС України в Черкаській області.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УМВС України в Черкаській області припинено 20 січня 2022 року, про що свідчить запис 014010951 про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Отже, на момент звернення позивача до ГУНП в Черкаській області з вимогою про зарахування стажу, УМВС України в Черкаській області припинило свою діяльність як юридична особа.

У постановах від 20 лютого 2019 року в справі №826/16659/15 та від 13 березня 2019 року в справі №524/4478/17 Верховний Суд констатував, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід обов`язку відновити порушені права до правонаступника відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншому/іншим державному/державним органу/органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому, чи внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року в справі №2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року в справі №812/1408/16, особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1)фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 грудня 2021 року в справі №9901/348/19.

Згідно з пунктом 51 Рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі Чуйкіна проти України (Chuykina v. Ukraine) (заява №28924/04) ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. У цій справі Суд також зазначив, що інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих.

У постанові від 11 лютого 2021 року в справі №826/9815/18 Верховний Суд, з-поміж іншого, констатував, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватися від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. Водночас такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації. У зв`язку із цим Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого:

якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому/іншим суб`єкту/суб`єктам владних повноважень;

якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, необхідно проаналізувати і співставити функції та завдання, які виконувала міліція і які наразі виконують МВС України та Національна поліція.

Так, нормами статей 1, 2 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII Про міліцію передбачалося, що міліція це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції було, з-поміж іншого: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень.

Своєю чергою приписами статей 1, 2 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію визначено, що Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Поряд із цим, згідно з Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №878, МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

На підставі співставлення завдань та функцій цих трьох органів можна дійти висновку про те, що МВС України є органом влади, який формує державну політику у сфері, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Разом із тим, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього відповідні завдання та функції держави покладалися на міліцію.

Таким чином, правонаступником прав та обов`язків ліквідованого УМВС України в Черкаській області, ураховуючи правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є відповідний територіальний орган Національної поліції, а саме ГУНП в Черкаській області.

У справах №752/2391/17 (2а-14/09), №240/11052/20 та №823/1462/15 Верховний Суд надав правову оцінку питанню заміни боржника у виконавчих провадженнях/виконавчих листах і дійшов висновку про заміну боржника з територіального органу УМВС України та відповідний територіальний орган Національної поліції.

Своєю чергою, згідно з висновками, зробленими Верховним Судом у постанові від 28 червня 2023 року в справі №823/1462/15 та від 02 серпня 2023 року у справі № 580/2348/21 правонаступником прав та обов`язків ліквідованого УМВС України в Черкаській області, ураховуючи правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є відповідний територіальний орган Національної поліції, а саме ГУНП в Черкаській області.

Частиною 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені висновки Верховного Суду, відмова відповідачем листом у розгляді звернення позивача щодо зарахування стажу з підстав відсутності правонаступництва, є необґрунтованою.

При цьому, вимоги позивача про зарахування стажу за період вимушеного прогулу є передчасними, оскільки відповідач не надавав оцінку цим обставинам, натомість його відмова базується виключно на відсутності правонаступництва ліквідованого УМВС України в Черкаській області. Отже, суд не може перебирати на себе функції та повноваження державного органу та замість нього вирішувати питання про зарахування позивачу спірного стажу, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин, належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду заяви представником позивача від 08.07.2024 з вимогою зарахувати до вислуги років час вимушеного прогулу ОСОБА_1 . Як наслідок, для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву представника позивача від 08.07.2024 з вимогою зарахувати до вислуги років час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Згідно частини 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо неналежного розгляду заяви представника ОСОБА_1 від 08.07.2024.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області повторно розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 08.07.2024 з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, Черкаська обл., 18036, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО