Справа № 154/4040/24
Суддя: Кусік І. В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кусік І.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В позові представник позивача вказала, що 8 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №197 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Зазначена постанова не відповідає вимогам матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав:

Із постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У редакції Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як в редакції на день складання протоколу про адміністративне правопорушення та і в редакції станом на 24 лютого 2022 року у частині 3 статті 22 вище вказаного Закону наявні декілька абзаців, які міг порушити ОСОБА_1 .

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24 лютого 2022 року було оголошено загальну мобілізацію.

Станом на 24 лютого 2022 року частина 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачала обов`язку інших військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнювати свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Після 24 лютого 2022 року продовжувався лише строк проведення мобілізації, тож представник позивача вважає, що у ОСОБА_1 не було обов`язку уточнювати свої дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації.

Крім того розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності щодо правопорушника здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності ст. 251, 256 КУпАП.

При цьому у постанові №197 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення. Також не вказано час вчинення адміністративного правопорушення, а лише вказано, що правопорушення було виявлено 8 жовтня 2024 року.

На думку представника позивача, виходячи з норм Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку не обновив позивач, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зобов`язаний був застосувати примітку до ст. 210-1 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Представник позивача в позові просила скасувати постанову №197 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 КУпАП, винесену 8 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 2101 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Процесуальні рішення суду:

25.10.2024 року судом винесено ухвалу, якою даний позов було прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами ст. 286 КАС України з викликом сторін.

В судовому засіданні:

Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 надав відзив на позовну заяву і просив відмовити у задоволенні позову повністю. У відзиві вказав, що на його думку позовні вимоги є безпідставними та незаконними і не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувана постанова відповідає повністю вимогам ст. 283 КУпАП.

Судом встановлено наступне:

Згідно вимог ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно вимог ч. ч. 1,2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що 8 жовтня 2024 року о 13 год. 33 хв стало відомо, що громадянин України ОСОБА_1 , будучи відповідно до ч. 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаним порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Із протоколу № 197 від 07.10.2024 року вбачається, що 07 жовтня 2024 року о 10 год. 20 хв стало відомо, що громадянин України ОСОБА_1 , будучи відповідно до ч. 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаним порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Тож аналізуючи зміст протоколу і постанови про адміністративне правопорушення судом встановлено невідповідність дати та часу виявлення адміністративного правопорушення (в протоколі 07.10.2024 року, а в постанові 08.10.2024 року), що, вказує на незаконність оскаржуваної постанови, оскільки в постанові безпідставно вказано дату вчинення адміністративного правопорушення 08.10.2024 року.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 210-1 КУпАП: 1. Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 2. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 3. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані норми є банкетними, тобто у них закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта іншої галузі права.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що позивач порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

При цьому стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» складається з 6 частин, третя частина складається з 7 пунктів та 14 абзаців. У постанові чітко не зазначено, вимоги якого пункту чи абзацу частини 3 статті 22 було порушено ОСОБА_1 .

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначеної суті порушення, посилання на відповідний пункт нормативно-правового акту, що встановлює відповідні обов`язки, позбавляє суд можливості визначитися з кваліфікацією дій правопорушника за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що в свою чергу, знову ж таки вказує на незаконність оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова хоч і винесена на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, але поза межами дії відповідного Закону України та не є обґрунтованою, тобто під час її винесення суб`єктом владних повноважень не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не добросовісно, оскільки обвинувачення не є конкретним, зрозумілим і доведеним, крім того дата вчинення адміністративного правопорушення не відповідає встановленому в протоколі. Тому позов є таким, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі викладеного те керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-78, 139, 241 - 248, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволити повністю.

Скасувати постанову №197 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 КУпАП, винесену 8 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 2101 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Головуюча Ірина КУСІК