Справа № 460/15747/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглядаючи у письмовому провадженні процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-1), військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-2) про:
Ухвалою суду від 27.12.2024 позовна заява залишалася без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати в належному розмірі грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по травень 2023 року, а також останньому встановлювався строк для усунення відповідних недоліків позову.
30.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС представник позивача подав заяву про усунення недоліків позову. Вказану заяву представник обґрунтовував тим, що згідно з приписами частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Адвокат наголошує, що позивач був звільнений з військової служби в листопаді 2024 року і не отримував від роботодавця повідомлення про нараховані та виплачені йому при звільненні суми грошового забезпечення, в т.ч. за період з 19.07.2022 по травень 2023 року. Натомість, позивач дізнався про порушення свого права на отримання грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по травень 2023 року в належному розмірі лише за наслідками отримання в грудні 2024 року відповідей відповідачів за наслідками розгляду відповідного звернення адвоката позивача. З огляду на вказане, представник стверджує, що строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по травень 2023 року пропущений позивачем з поважних причин, а тому просить суд його поновити.
Ухвалою суду від 06.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювали за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, у зв`язку з неможливістю встановити на стадії відкриття провадження у справі момент, коли позивач дізнався (або повинен був дізнатися) про порушення своїх прав, суд прийшов до висновку про вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду під час розгляду адміністративної справи. З цією метою в ухвалі про відкриття провадження у справі від 06.01.2025 суд витребував у відповідача-2 докази на підтвердження обставин щодо вручення позивачу письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні за період з 19.07.2022 по травень 2023 року.
17.01.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заявив клопотання про залишення позову в частині заявлених до нього позовних вимог без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду, установленого частиною другою статті 233 КЗпП України. Так, відповідач-2 наголошує, що повний розрахунок з позивачем у зв`язку зі звільненням зі служби відбувся 23.08.2023, а грошовий атестат із зазначенням усіх виплачених грошових сум майор ОСОБА_1 отримав при переведенні його у іншу військову частину. З огляду на вказане, відповідач-2 стверджує, що позивач не навів поважних причин пропуску строку, не надав жодних доказів, які підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом у відповідній частині позовних вимог.
Надаючи правову оцінку та вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Так, строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів визначені статтею 233 КЗпП України.
"Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").
З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023.".
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП (у редакції, яка діяла до 19.07.2022), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно з частинами першою, другою статті 233 КЗпП України, в редакції, чинній з 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)
Таким чином, суд констатує, що до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної до виплати заробітної плати, в т.ч. грошового забезпечення військовослужбовця, не було обмежено строками. Натомість, з 19.07.2022 таке звернення обмежене тримісячним строк, облік якого починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Обґрунтовуючи клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, відповідач-2 покликається на те, що позивач мав дізнатися про порушення його прав з 07.08.2023 - дня виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, оскільки при звільненні зі служби позивачу були видані наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.08.2023 № 222 (на фінансовому забезпеченні якої перебував відповідач-2 з 01.08.2022) та грошовий атестат.
Такі твердження відповідача-2 суд відхиляє з наступних мотивів.
Так, суд звертає увагу на те, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.08.2023 № 222 містить відомості лише про види грошового забезпечення (їх відсоткове співвідношення між собою), які належали до виплати позивачу у зв`язку зі звільненням. Водночас, такий наказ не містить відомостей про фактичні суми грошового забезпечення, що були нараховані та підлягали виплаті позивачу при звільненні. Отже, такий наказ не може вважатися письмовим повідомленням про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, в розумінні статей 116 та 233 КЗпП України.
Разом з тим, повертаючись до обставин цієї справи, суд констатує, що долучений до матеріалів відзиву грошовий атестат № 4304 був складений 06.01.2025, що нівелює можливість його вручення позивачу на момент виключення останнього зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 07.08.2023.
Більше того, до відзиву на позовну заяву відповідачем-2 не додано жодних доказів на підтвердження вручення позивачу примірника наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.08.2023 № 222 та/або грошового атестату.
Натомість, матеріалами судової справи стверджується, що представник позивача звернувся до відповідача-2 з адвокатським запитом від 28.11.2024 № 30-СВ, у якому просив, зокрема, надати довідку про розмір грошового забезпечення позивача за період з 01.10.2021 по травень 2023 року (помісячно).
Листом від 18.12.2024 за № 1613 відповідач-2 скерував адвокату позивача картку особового рахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 - 2023 роки та довідку про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 - 2023 роки.
Зміст вказаних вище карки особового рахунку та довідки свідчить на користь того, що во містить відомості щодо фактично нарахованих та виплачених позивачу сум грошового забезпечення (його складових) за період з 19.07.2022 по травень 2023 року, у зв`язку з чим такі документи можуть вважатися повідомленням про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, в розумінні статей 116 та 233 КЗпП України.
З огляду на вказане, суд висновує, що позивач дізнався про порушення своїх прав на отримання грошового забезпечення в належному розмірі за наслідками отримання листа відповідача-2 від 18.12.2024 за № 1613.
При цьому, будь-яких інших доказів на підтвердження того, що позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум за період з 19.07.2022 по травень 2023 року раніше, аніж отримав лист відповідача-2 від 18.12.2024 за № 1613, матеріали судової справи не містять.
До суду з цим позовом представник позивача звернувся 25.12.2024 шляхом його формування та подання через підсистему "Електронний суд", тобто у межах тримісячного строку, визначеного частиною другою статті 233 КЗпП України.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
При цьому, частиною першою статті 121 КАС України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Так, оцінивши вказані представником позивача підстави пропуску строку звернення до суду, дослідивши надані на їх підтвердження докази, а також приймаючи до уваги обставини спору, що виник між учасниками справи, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог про перерахунок та виплату в належному розмірі грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по травень 2023 року, оскільки матеріали адміністративного позову не містять доказів на підтвердження обставин чи формування у суду обґрунтованого сумніву про те, що позивачу було відомо чи мало бути відомо про порушення його прав та законних інтересів до отримання від відповідача-2 листа 18.12.2024 за № 1613.
Таким чином, пропущений позивачем строк звернення до суду в названій частині позовних вимог підлягає поновленню.
В свою чергу, заявлене відповідачем-2 клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим в його задоволенні належить відмовити.
Керуючись статтями 121, 123, 240, 241, 248, 256 КАС України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Савчука Володимира Олександровича про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.
Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог, що стосуються перерахунку та виплати грошового забезпечення (його складових) за період з 19.07.2022 по травень 2023 року, та поновити такий строк.
В задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений дата 07.05.2025.

Суддя Ольга ПОЛІЩУК