Справа № 160/27918/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову.
Представником позивача адвокатом Губа В.В. подана заява про усунення недоліків, в якій заявлено про поновлення строку звернення до суду, та долучено витяг з ЄДРПОУ щодо позивача.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області усі докази, що стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень; докази надіслання/вручення позивачу оспорюваних податкових повідомлень-рішень; інформацію, чи повідомлявся платник податків - ОСОБА_1 про прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень засобами електронного зв`язку через електронний кабінет.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
До відзиву позивачем долучено витребувані докази.
Дніпровською міською радою подано клопотання про залучення її до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
Розглянувши подане Дніпровською міською радою клопотання, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення з наступного.
Відповідно до положень частини першої, другої, четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.
У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі (частина четверта статті 49 КАС України).
Водночас, із заявленого клопотання необґрунтовано, на які права та обов`язки Дніпровської міської ради та яким чином може вплинути судове рішення у справі.
Виходячи із предмета та підстав заявленого у даній справі позову, суд не вбачає правових підстав для залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Дніпровську міську раду.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 28.10.1997 Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання з 19.02.1970: АДРЕСА_1 ; адреса місце проживання з 17.07.1996 згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України: АДРЕСА_1 .
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , є власником наступного нерухомого майна:
житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 187,8 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 26.06.2015, частка власності 1/1;
нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 204,1 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 13.10.2014, частка власності 1/1;
нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 31,0 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 23.12.2013, частка власності 1/1;
нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 415,9 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 11.08.2017, частка власності 1/1;
житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 127,5 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 21.02.2014, частка власності 1/1;
квартира, за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 30,3 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 06.05.2015, частка власності 1/1;
нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 485,6 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 13.10.2014, частка власності 1/1;
квартира, за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 30,2 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 21.09.2005, частка власності 1/1;
нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 108,0 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 08.02.2005, частка власності 1/1;
нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 615,6 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 06.10.2017, частка власності 1/2.
14.11.2023 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у відповідності до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 266.7.2 статті 266 Податкового кодексу України винесено наступні податкові повідомлення-рішення форми «Ф» за звітні 2021-2022 роки:
Копії вказаних податкових повідомлень-рішень надіслані ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення не вручено адресату та повернуто поштовим відділенням з відміткою про невручення.
Також, вказані податкові повідомлення-рішення відображені контролюючим органом в електронному кабінеті платника податків.
Позивач, не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України в редакції на час спірних відносин).
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
За змістом пункту 10.1 статті 10, пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є податком на майно та належить до місцевих податків.
Стаття 266 ПК України регулює питання, пов`язані з податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Так, згідно із підпунктом 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки.
Відповідно до підпункту 14.1.129.1. пункту 14.1 статті 14 ПК України будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, зокрема, включають:
а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень (передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо);
б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;
в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;
г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;
ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;
Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
В силу положень підпункту 266.3.1 статті 266 цього ж кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до положення підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).
16.12.2017 Дніпровського міською радою було прийнято рішення №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», згідно з додатком 1 якого було установлено ставку податку в розмірі 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати для фізичних осіб за об`єкти - квартири у будинках багатоквартирних масової забудови, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування; ставку податку в розмірі 1,5 відсотка мінімальної заробітної плати для фізичних осіб за об`єкти - житлові будинки; ставка податку в розмірі 1,00 відсотка розміру мінімальної заробітної плати для фізичних осіб за об`єкти - нежитлові будинки.
Рішенням Дніпровської міської ради від 26.05.2021 №10/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста», станом на 01.01.2022 встановлено ставку податку у розмірі 1,2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати для фізичних осіб за об`єкти квартири у будинках багатоквартирних масової забудови, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування; ставку податку у розмірі 1,5 відсотка мінімальної заробітної плати для фізичних осіб за об`єкти - житлові будинки; ставка податку у розмірі 1,00 відсотка розміру мінімальної заробітної плати для фізичних осіб за об`єкти - нежитлові будинки.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Згідно із підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України визначені пільги із сплати податку.

Так, за умовами підпункту 266.4.1. пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

При цьому, пунктом 266.4.3. статті 266.4 ПК України чітко визначено, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Водночас, перебіг таких строків зупинявся Законом №2120-IX, яким доповнено Податковий кодекс України пунктом 102.9 статті 102 ПК України наступного змісту: на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (пункт 42.1 статті 42 ПК України).

При цьому, зі змістом підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:

об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Отже, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому, саме власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (фізичні та юридичні особи) є платниками цього податку. Для обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган використовує: (1) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; або (2) відомості з оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документи на право власності; або (3) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та документів, наданих платником, у сукупності.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2024 у справі №440/9997/22, які враховуються судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.11.2023 відповідачем було нараховано ОСОБА_1 податкові зобов`язання за звітні 2021-2022 роки за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200), у зв`язку із чим прийняті податкові повідомлення-рішення №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 1420,83 грн. за звітний 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 8806,31 грн. за 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 1416,14 грн. за 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 9540,17 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 1231,38 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 6476,95 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 1227,32 грн. за 2022 рік, 0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 5978,73 грн. за 2021 рік, та податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300), у зв`язку із чим прийняті податкові повідомлення-рішення №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 6123,00 грн. за 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 20000,07 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 13266,50 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 27033,50 грн. за 2022 рік, №-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 2015,00 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 6480,00 грн. за 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 7020,00 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 31564,00 грн. за 2022 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 29136,00 грн. за 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 1860,00 грн. за 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 9234,00 грн. за 2021 рік, №0-0463-UA0033698 від 14.11.2023 на суму 24954,00 грн. за 2021 рік.

Підставою для нарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, стали дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 у звітних 2021-22 роках є власником наступного нерухомого майна: житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 187,8 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 26.06.2015, частка власності 1/1; нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 204,1 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 13.10.2014, частка власності 1/1; нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 31,0 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 23.12.2013, частка власності 1/1; нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 415,9 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 11.08.2017, частка власності 1/1; житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 127,5 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 21.02.2014, частка власності 1/1; квартира, за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 30,3 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 06.05.2015, частка власності 1/1; нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 485,6 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 13.10.2014, частка власності 1/1; квартира, за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 30,2 кв. м., дата державної реєстрації права власності з 21.09.2005, частка власності 1/1; нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 108,0 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 08.02.2005, частка власності 1/1; нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 615,6 кв.м., дата державної реєстрації права власності з 06.10.2017, частка власності 1/2.

Суд зазначає, що позивач не заперечує, що є власником вказаних об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, тож в силу положень підпункту 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України позивач є платником податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та має обов`язок сплачувати податкові зобов`язання з такого податку, нараховані контролюючим органом.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивач у позовній заяві вказує, що розрахунок податку не зрозумілий, неможливо встановити сумарну площу об`єктів житлової нерухомості або їх часток, чи застосована контролюючим органом пільга в вигляді зменшення бази оподаткування об`єктів житлової нерухомості на 180 кв.м., що розрахунок податку невірний, не вказано формулу, за якою відбувався такий розрахунок.

Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Суд звертає увагу, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення складені за формою «Ф» Додатку 1 до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, містять інформацію щодо місцезнаходження щодо кожного з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, дату державної реєстрації права власності, відомості щодо загальної площі нерухомості, розміру частки, що перебуває у власності, і такі дані цілком відповідають відомостям з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, оскаржувані податкові повідомлення-рішення містять відомості щодо сумарної загальної площі об`єктів житлової нерухомості та їх часток, розміру встановленої ставки податку в залежності від категорії об`єкту нерухомості, періоду нарахування податкового зобов`язання, розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного календарного року, власне суми податкового зобов`язання та формули проведеного розрахунку.

При цьому, заперечуючи щодо невірності розрахунку податку, позивачем не конкретизовано, в чому саме полягає помилковість здійснених контролюючим органом розрахунків.

Суд зауважує, що ПК України дає право платнику податку звернутися з письмовою заявою до податкового органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними податкових органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Поряд з цим, доказів звернення до відповідача для проведення відповідної звірки даних в порядку, визначеному підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України, позивачем не надано, а матеріали справи не містять.

Зауваження позивача про те, що відповідачем не застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування об`єктів житлової нерухомості на 180 кв.м., безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником об`єктів житлової нерухомості різних видів, а тому для розрахунку податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, необхідно враховувати приписи підпунктів «в» і «г» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України.

З розрахунків податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021-2022 роки, по об`єктах оподаткування, які належать позивачу, та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що загальна площа об`єктів житлової нерухомості різних видів, які перебувають у власності ОСОБА_1 , становить 375,8кв.м., при обрахунку податку відповідачем застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування на 180кв.м., тож порушень в цій частині матеріалами справи не встановлено.

Щодо податкової адреси, на яку було сформовані та надіслані оспорювані податкові повідомлення-рішення, слід зазначити про таке.

Відповідно пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Аналогічні положення містить і підпункт 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За змістом пункту 42.5. статті 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

При цьому, податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі (абзац 2 пункту 45.1 статті 45 ПК України).

Відповідно до пункту 63.1 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків (пункт 63.2 статті 63 ПК України).

Пунктом 63.5 статті 63 ПКУ визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 70.1. статті 70 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

Відповідно до абзацу 1 пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси (абзац 3 пункту 45.1 статті 45 ПК України).

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України та пункту 1 розд. IХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 (далі - Положення № 822) фізичні особи платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки фізичної особи платника податків протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання заяви за формою № 5ДР (додаток 12 до Положення № 822).

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання до контролюючого органу за новим місцем проживання.

Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.

Для заповнення заяви за формою № 5ДР використовуються дані документа, що посвідчує особу, та інших документів, які підтверджують зміни таких даних (пп. 2, 3 розд. IХ Положення № 822).

Згідно з даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України щодо реєстраційних даних ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 21.11.2024, адреса її місце проживання: АДРЕСА_1 , з 17.07.1996.

Оспорювані податкові повідомлення-рішення сформовані та надіслані позивачу саме на адресу: АДРЕСА_1 .

Тож, контролюючим органом процедура надсилання/вручення податкових повідомлень-рішень проведена без порушень норм Податкового кодексу України.

За таких обставин, доводи позивача про те, що в оскаржуваних рішеннях зазначена невірна податкова адреса, а саме: АДРЕСА_1 , у той час як місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , не приймаються судом, оскільки позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів повідомлення контролюючий орган про зміну своєї адреси місце проживання у порядку, визначеному законом.

Водночас, у випадку недотримання платником податків приписів закону та нівелювання свого обов`язку щодо інформування податкового органу про зміну даних, останній має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Безпідставними є також і зауваження позивача про відсутність підпису та печатки установи на оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, оскільки надані позивачем до позовної заяви примірники оскаржуваних податкових повідомлень-рішень були сформовані за допомогою електронного кабінету платника.

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті (пункт 42.4 статті 42 ПК України).

Суд звертає увагу, що у спірному випадку оспорювані податкові повідомлення-рішення складені у письмовому вигляді, в графі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень «керівник (виконуючий обов`язки (заступник) керівника, уповноважена особа)» зазначений Євгеній Бардах, податкові повідомлення-рішення містять підпис такої особи та скріплені печаткою Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, та надіслані позивачу засобами поштового зв`язку за податковою адресою, що встановлено судом, а також відображені в електронному кабінеті платника, що цілком узгоджується з приписами пункту 42.1 статті 42 ПК України.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що оспорювані податкові повідомлення-рішення не містять підпису та печатки, тому відсутній обов`язок щодо сплати податків на підставі рішень, що не оформлені у встановлений законодавством спосіб, не знайшли свого підтвердження та спростовані матеріалами справи.

За таких обставин, з урахуванням наведених судом норм та встановлених обставин, суд не вбачає порушень відповідачем правил та процедур, тобто процедурних порушень, які б впливали юридичну силу оскаржуваних рішень, які стверджує позивач.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За вказаних обставин, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, передбачений законодавством України, відповідають критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для їх скасування.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 КАС України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17А) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова