Справа № 640/21459/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р. Справа № 640/21459/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить суд:

- визнати відповідь Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на колективне звернення формальною відпискою, що не відповідає чинному законодавству;

- зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію надати відповідь по суті колективного прохання.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що він разом із мешканцями будинку звернулися до Київської міської державної адміністрації з приводу виявлення причин руйнування будинку. Вказане звернення було передано до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, якою було надано формальну відповідь, не по суті питання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу №640/21459/21 за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії - до Харківського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 дана справа передана на розгляд судді.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відомості щодо вчинення дій по виявленню причин руйнування будинку та шляхів усунення відповідних наслідків.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана позивачу та Київській міській державній адміністрації засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації - до електронного кабінету у системі "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація при наданні відповіді на звернення позивача діяла в межах наданих повноважень, а також вжила всіх необхідних заходів для вирішення питання запобігання подальшого руйнування фасаду житлового будинку на вулиці Туполєва, 5-Б. Таким чином, на сьогоднішній день правові підстави для визнання відповіді на колективне звернення формальною відпискою, що не відповідає чинному законодавству, та зобов`язання Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надати відповідь по суті колективного звернення відсутні, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено наступне.

Позивач звернувся до Київської міської державної адміністрації із проханням установити причини руйнування будинку та надати поради задля припинення руйнування (а.с.2).

Святошинська районна в місті Києві Державна адміністрація листом від 29.04.2021 №107-КО-457/1-984 повідомила позивача про те, що державна адміністрація звернулась до Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо виділення додаткових бюджетних асигнувань на виготовлення проєктно-кошторисної документації для ремонту будинку на вулиці Академіка Туполєва, 5-Б. Також повідомлено, що після розробки проєкту буде передбачено комплекс робіт щодо капітального ремонту фасаду будинку на вулиці Академіка Туполєва, 5-Б (а.с.3).

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1996 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР).

Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону України "Про звернення громадян" визначають правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР (у редакції від 01.01.2020) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР).

При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 800/580/17.

За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно із нормами статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Судом установлено, позивач 17.04.2021 звернувся до Київської міської державної адміністрації із проханням доручити спеціалістам визначити причини руйнування будинку та надати поради щодо того, що необхідно зробити для припинення руйнування.

Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією було розглянуто колективне звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 і за результатами розгляду та в межах строків, визначених законодавством, був підготовлений лист від 29.04.2021 № 107-КО-457/1-984, в якому зазначено про те, що Святошинською районною в місті Києві Державною адміністрацією направлено лист від 16.04.2021 №107-2330 до Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо виділення додаткових бюджетних асигнувань на виготовлення проєктно-кошторисної документації для ремонту зазначеного будинку. Вказано, що після розробки проєкта буде передбачено комплекс робіт щодо капітального ремонту фасаду у житловому будинку №5-Б на вулиці Академіка Туполєва.

Суд зауважує, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Отже, як підтверджено матеріалами справи, відповідачем було дотримано строки надання відповіді на звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь на звернення позивача.

Як убачається із позовної заяви, позивач не погоджується із такою відповіддю відповідача, у зв`язку з тим, що вона була надана формально, не по суті, оскільки головним питання було встановлення причин руйнування будинку та усунення подальших руйнувань.

З цього приводу суд зазначає, що у матеріалах справи міститься акт будівельної лабораторії комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» від 10.05.2018 №198/73, відповідно до якого причиною пошкодження стін будинку є надмірне зволоження цегляного мурування витіканням води з труб водонесучих і водовідвідних комунікацій, пошкодження гідроізоляційного шару в приміщеннях санвузлів та душових кімнатах, зволоження стін атмосферними опадами через пошкоджені ділянки цегляного мурування. Несучі та огороджувальні конструкції обстежуваного будинку знаходяться в аварійному стані та при безремонтній експлуатації буде відбуватись подальше руйнування цегляного мурування та можливе обвалення конструкцій.

Суд зазначає, що актуальний стан виявлення причин руйнування та необхідності проведення відповідних робіт може бути зазначений у проєктно-кошторисній документації (після виділення необхідних коштів), про розробку якого зазначено у листі відповідача від 29.04.2021.

Проєктно-кошторисна документація є невід`ємною частиною будівельної галузі, яка визначає вимоги та параметри об`єктів. Вона є ключовим етапом перед початком будівництва, оскільки встановлює основні принципи проектування та кошторисування.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи міститься завдання на проектування виготовлення проєктно-кошторисної документації по об`єкту: "Капітальний ремонт фасаду, житловий будинок, вул. Академіка Туполєва, 5-Б у Святошинському районі міста Києва (технічне завдання), що є додатком до договору на виконання проектних робіт №130 від 10.09.2021.

Так, відповідно до п.п.13 технічного завдання, серед технічних робіт, які повинні бути виконані під час виготовлення проєктно-кошторисної документації, є, зокрема, візуальне та інструментальне обстеження об`єкту, фотофіксація у разі необхідності.

Таким чином, відповідачем невідкладно після звернення позивача було сформовано та направлено лист до Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради щодо виділення необхідних коштів на виготовлення проєктно-кошторисної документації для виявлення причин руйнування та усунення наслідків таких руйнувань.

Судом із відзиву на позовну заяву та доданих до нього матеріалів установлено, що станом на 31 грудня 2021 року роботи з капітального ремонту фасаду житлового будинку на вул. Академіка Туполєва, 5-Б були виконані та оплачені в повному обсязі, що підтверджується інформацією з Електронної системи публічних закупівель Prozorro (ідентифікатор UA-2021-10-28-000823-a-a1), зокрема звітом про виконання договору про закупівлю.

Крім того, виконання у повному обсязі робіт з капітального ремонту фасаду житлового будинку на вул. Академіка Туполєва, 5-Б відповідно до умов договору № 148 від 17.11.2021, дефектного акта, календарного графіка підтверджується листом управління будівництва, архітектури та землекористування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.03.2025 №107-42-87, який міститься в матеріалах справи.

Отже, відповідачем не тільки було надано відповідь, а й ужито відповідних заходів для усунення причин, що підтверджено матеріалами справи та відповідає постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16. Протилежного позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН