Справа № 160/26861/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26861/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у м.Києві та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року

у адміністративній справі № 160/26861/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест Х» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року задоволено адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а саме, визнано протиправним та скасовано винесене Головним управлінням ДПС у м.Києві податкове повідомлення-рішення форми «С» від 06.03.2024 року №7 та винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення форми «С» від 11.03.2024 року № і податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 11.03.2024 року №, а також стягнуто на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 4360,77 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області понесені судові витрати в сумі 4360,77 грн.

Зазначене судове рішення оскаржено в апеляційному порядку відповідачами по справі з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, а також з підстав неврахування судом фактичних обставин, які свідчать про правомірність призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , під час якої встановлено та в Акті фактичної перевірки №13771/26/15/07/ від 20.02.2024 відображено порушення позивачем вимог: п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині проведення розрахункової операції з продажу товарів через РРО, без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 320,00 грн; п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині порушення порядку ведення обліку товарних запасів, які на момент перевірки перебували на місці їх реалізації на суму 173791,00 грн.; абз.4 п.63.3 ст.63, ст.44 Податкового кодексу України в частині неподання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП; п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України і частині ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

У відзиві на апеляційні скарги позивач вважаючи законим рішення суду першої інстанції у цій справі просить залишити його без змін, а у задоволенні апеляційних скарг відмовити, оскільки судом повно встановлено фактичні обставина і правильно застосовано норми матеріального права, зокрема, судом обґрунтовано акцентовано увагу на відсутність у даному спірному випадку законних підстав для прийняття ГУ ДПС у м.Києві наказу про проведення фактичної перевірки позивача та на незаконність прийнятих за результатом фактичної перевірки податкових повідомлень-рішень з огляду на фактичні обставини справи, що мали місце під час проведення фактичної перевірки, що вірно було враховано судом першої інстанції і відображено в оскаржуваному рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2025. Вказує, що висновки суду першої інстанції у цій справі повністю узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 06 грудня 2024 року по справі № 440/2331/24 та від 20 листопада 2024 року по справі № 160/24369/23, виходячи зі змісту яких судом правильно акцентовано увагу на тому, що у спірному випадку відповідачами порушено вимоги статей 75-81 Податкового кодексу України, що унеможливлює застосування до позивача наслідків фактичної перевірки, оскільки не зазначивши у наказі від 15.02.2024 року №887-п серед підстав для проведення перевірки позивача ні реквізитів доповідної записки від 15.02.2024 року №346/26-15-07-07-00-12, ні про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» та не довівши до відома позивача інформацію, яка стала підставою для призначення і проведення перевірки, і тим самим позбавивши позивача можливості знати та оцінити цю інформацію, для того, щоб скористатися своїм правом на допуск чи не допуск працівників контролюючого органу до перевірки, відповідачами були прийняті податкові повідомлення-рішення які не відповідають визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень.

Окремо, позивач посилаючись на правову позицію Верховного суду, висловлену у постанові від 20 листопада 2024 року по справі № 160/24369/23, звертає увагу апеляційного суду на те, що долучена відповідачем доповідна записка №336/26-15-07-07-01-09 від 14.02.2024 року взагалі немає ніякого відношення до наказу про проведення фактичної перевірки, а в долученій до матеріалів справи доповідній записці від 15.02.2024 року №346/26-15-07-07-00-12 підставою для призначення фактичної перевірки зазначено наявність інформації в ГУ ДПС у м. Києві, отриманої в ході виконання функціональних повноважень, про можливі порушення платником податків законодавства, хоча підпунктом 69.27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України чітко визначено підстави для призначення фактичної перевірки отримання інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, або отримання письмового звернення покупця (споживача), проте, суду не надано доказів отримання відповідної інформації або звернення покупця, що могли б слугувати підставою для призначення фактичної перевірки саме у позивача. Акцентуючи увагу на те, що фактична перевірка господарської одиниці - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , і в у Акті перевірки зафіксовано, що в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за вказаною адресою ніби-то не зареєстровано жодного реєстратора розрахункових операцій чи програмного реєстратора розрахункових операцій, а працівник даного магазину ОСОБА_2 , як продавець, перебуває у трудових відносинах з позивачем, що не відповідає дійсності та спростовується долученими до материалів справі письмовими доказами, а саме: довідкою за формою 20-ОПП якою підтверджується, що за адресою фактичної перевірки: АДРЕСА_1 , розміщений магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить підприємству - ТОВ «ФОРЕСТ Х», право якого на здійснення роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах підтверджується відповідною Ліцензією №2300087, в додатку до якої вказано зареєстрований за ТОВ «ФОРЕСТ Х» РРО (ПРРО) фіскальний №, який і установлено в цьому магазині; податковою звітністю ТОВ «ФОРЕСТ Х» за 1 квартал 2024р. підтверджується як нарахування, так і виплата ТОВ «ФОРЕСТ Х» заробітної плати продавцю ОСОБА_2 , а трудовим договором між ТОВ «ФОРЕСТ Х» і ОСОБА_2 , Наказом про його прийняття на роботу - його перебування в трудових відносинах на посаді продавця саме з ТОВ «ФОРЕСТ Х», а не з ФОП ОСОБА_1 ; звітом ТОВ «ФОРЕСТ Х» від 21.11.2024 року, яким підтверджується склад і перелік товарів ФОП ОСОБА_1 , що знаходилися у магазині «Вейп Бар» ТОВ «ФОРЕСТ Х» на реалізації станом на момент проведення перевірки 19 лютого 2024 року.

Крім того, позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що проведена під час фактичної перевірки розрахункова операція здійснена невизначеною особою та не за рахунок коштів державного бюджету України, а пояснення продавця та акти повернення товару відсутні, що свідчить про порушення встановленого нормами чинного законодавства порядку та способу проведення контрольної розрахункової операції, і відповідно не можуть бути підтвердженням факту порушення платником податків Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а квитанція від 19 лютого 2024 року № 1042 не може слугувати допустимим доказом, на підставі якого суб`єкт владних повноважень мав би право прийняти спірні податкові повідомлення рішення.

Стосовно застосування відповідачем штрафних санкцій на підставі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», позивач посилаючись на зміст вказаної норми, якою передбачено, що такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння), акцентує увагу апеляційного суду на тому, що вона є платником єдиного податку і не зареєстрована як платник ПДВ та не здійснює діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, а складений перевіряючими опис товарних запасів ФОП ОСОБА_1 є неналежним доказом, оскільки: описаними в описі товаром ФОП ОСОБА_1 не торгувала і їх не зберігала, торгівлю такими товарами і їх зберігання за вказаною в Описі адресою здійснює зовсім інший суб`єкт господарювання відповідно до виданої йому Ліцензії, яка наявна в матеріалах справи, а саме безпосередній власник магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ТОВ «ФОРЕСТ Х»; Опис складено без посилання на дату його складення чи на конкретний Акт перевірки; в Описі не вказано кому належать перелічені в ньому товари, а лише вказано де вони знаходяться - на місці проведення розрахунків ФОП ОСОБА_1 , однак таке місце одночасно є і місцем проведення розрахунків для ТОВ «ФОРЕСТ Х»; з Опису вбачається, що при його складенні не була присутня жодна інша особа, крім самих перевіряючих, в тому числі до участі у його складенні не залучався ні позивач, ні його представник; пояснення від ОСОБА_2 щодо того хто є власником описаних товарів не відбиралися, відповідний запит перевіряючими нікому також не вручався; відсутні будь-які докази ознайомлення ОСОБА_2 саме з тим Описом; а в Акті перевірки ОСОБА_2 поставив свій підпис і як керівник (заступник керівника) суб`єкта господарювання, який перевірявся, але жодні пояснення від ОСОБА_2 з цього приводу не відбиралися, навпаки в Акті перевірки чітко зазначено про відсутність на місці перевірки будь-яких службових чи посадових осіб суб`єкта господарювання, який перевіряється. При цьому, відповідачами взагалі не враховано, що вона ніколи не здійснювала самостійної господарської діяльності за вказаною в Акті перевірки адресою, і зазначеними в Описі товарами не розпоряджалася та не володіла, як і не здійснювала їх продажу, що у сукупності свідчить про законність прийнятого судом першої інстанції у цій справі рішення, що є підставою для відмови у задоволенні апеляційних скарг відповідачів.

У судовому засіданні представник Головного управління ДПС у м.Києві підтримуючи вимоги та доводи своєї апеляційної скарги наголошував на тому, що виданим під час фактичної перевіри чеком про продаж електронної сигарети на суму 320 грн., що зафіксовано в Акті перевірки повністю підтверджується здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 та порушення тим самим вимог п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині проведення розрахункової операції з продажу товарів через РРО, без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 320,00 грн і вимог абз.4 п.63.3 ст.63, ст.44 Податкового кодексу України в частині неподання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП, а складеним під час перевірки описом ТМЦ підтверджується порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині порушення порядку ведення обліку товарних запасів, які на момент перевірки перебували на місці їх реалізації на суму 173791,00 грн. При цьому, на спростування доводів позивача та третьої особи у справі, представник Головного управління ДПС у м.Києві наголошує, що під час перевірки платником податків не було надано всіх документів у повному обсязі, що належать або пов`язані з предметом перевірки, що є порушенням вимог п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України. Разом з тим, представник відповідача підтвердив, що контрольна розрахункова операція на суму 320 грн. перед початком перевірки була здійснена не за бюджетні кошти, а за власні кошти перевіряючих, оскільки із-за на вказані цілі бюджетне фінансування відсутнє, що на переконання представника відповідача не суперечить чинному законодавству та самому факту продажу товару із застосуванням банківського платіжного терміналу без видачі чеку РРО.

Представник Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у судовому засіданні також підтримав вимоги апеляційної скарги, вказуючи що оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі отриманих від Головного управління ДПС у м.Києві матеріалів перевірки, і відповідно, вважає, що підстави для їх скасування відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг відповідачів, наголошуючи на незаконності та необґрунтованості прийнятих відносно ФОП ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень, які винесені за результатом протиправно призначеної та проведеної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою де свою господарську діяльність в дійсності здійснює ТОВ «ФОРЕСТ Х», якому позивачка лише передала згідно договору на продаж у мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » свій товар серед якого відсутні як електронні сигарети так і будь-які підакцизні товари, і за умовами цього договору передбачено застосування банківського платіжного терміналу у випадку реалізації товару позивача у безготівковій формі. При цьому, представник позивача наголошує, що наданий відповідачем до матеріалів справи чек свідчить лише про здійснення безконтактної операції із застосуванням банківського платіжного терміналу ФОП ОСОБА_1 , який не потрібно реєструвати в податковій, але у той же час ніяк не доводить ким саме і який товар придбано в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а за відсутності пояснень продавця ОСОБА_2 та його присутності під час опису товару в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпису продавця ОСОБА_2 на цьому описі, у перевіряючих не було підстав відображати в Акті перевірки, що описаний підакцизний товар та реалізований продавцем ОСОБА_2 товар на суму 320 грн. належить позивачці, відповідно у відповідачів не було підстав для винесення відносно ФОП ОСОБА_1 оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень.

Представником ТОВ «ФОРЕСТ Х» у судовому засіданні було підтверджено, що саме вказане Товариство орендує приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де розміщено магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в якому ним працевлаштовано продавця ОСОБА_2 , і в якому відповідно Ліцензії №2300087 Товариство здійснює роздрібну торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах із застосуванням розміщеного у цьому магазині та зареєстрованого за ТОВ «ФОРЕСТ Х» РРО (ПРРО) фіскальний №, а також реалізує переданий ФОП ОСОБА_1 на продаж згідно Договору не підакцизний товар. Підтримуючи позицію ФОП ОСОБА_1 у цій справі та пояснюючи поведінку продавця ОСОБА_2 під час фактичної перевірки лише його розгубленністю, вважає, що апеляційні скарги відповідача не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

Обговоривши доводи апеляційних скарг відповідачів, відзиву позивача, надані представниками учасників по справі пояснення у судовому засіданні, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх оцінки і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційних скарг відповідачів та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду даної справи підтверджено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як підприємець з 14.10.2022 у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, і основним видом її господарської діяльності є: 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах (основний); 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 з 19 лютого 2024 року тривалістю не більше 10 діб з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки) - було призначено до проведення наказом Головного управління ДПС у м. Києві №887-п від 15.02.2024 (а.с.63-64 т.1), яка проводилося на підставі виданих ГУ ДПС у м. Києві направлень на перевірку від 19.02.2024 року № 3802/26-15-07-01-05 на ім`я головного державного інспектора Боримського М.В. (а.с.65 т.1) та від 19.02.2024 року № 3814/26-15-07-07-01 на ім`я головного державного інспектора Гармаш О.В.(а.с.66 т.1).

За результатами проведеної 19.02.2025 року у період з 15.00 год до 18.30 год. перевірки було складено Акт фактичної перевірки, що зареєстрований в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 20.02.2024 за реєстраційним номером №13771/26/15/07/-4 (а.с.67-70 т.1), за змістом якого перевірка господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 проводилася за адресою: АДРЕСА_1 двома головними інспекторами ГУ ДПС у м. Києві Боримським М.В., Гармаш О.В. та у присутності продавця ОСОБА_2 , і під час перевірки було встановлено: наявність банківського платіжного терміналу, яким забезпечується можливість розрахунку у безготівковій формі за продані товари (надані послуги) та факт відсутності РРО/ПРРО, книги обліку доходів та витрат/книги обліку доходів, касової книги та інших документів, а документів, що підтверджують право користування господарською одиницею не було надано. Крім того, в цьому ж Акті зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування, має другу групу єдиного податку зі ставкою 20% та не має Ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним. З приводу проведеної контрольної розрахункової операції без застосування РРО при продажу одноразової електронної сигарети на суму 320 грн. та без надання розрахункового документу встановленої форми та змісту (п.2.2.11 і п.2.2.12 Акту) у п.2.2.18 та п.2.2.19 Акту зазначено, що сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків з урахуванням проведеної перед початком перевірки складала 320 грн., а зазначена в денному звіті РРО/ПРРО сума складала 0,00 грн., і під час реалізації товару реєстратор розрахункових операцій не використовувався, відповідний розрахунковий документ не надано, а факт реалізації продавцем ОСОБА_2 підакцизного товару одноразової сигарети по ціні 320 грн. відбувся за відсутності відповідної ліцензії з проведенням розрахунку через банківський термінал (чек додається).

Також у п.2.2.19 зазначеного Акту «додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки» зазначено, що: - на торговому місці не ведеться облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а на вимогу перевіряючих до перевірки не надано документів щодо обліку підакцизних товарів згідно опису, що додається на загальну суму 173791,00 грн., але протокол про адміністративне правопорушення не складався у зв`язку з відсутністю посадових осіб; - встановлено факт зберігання підакцизних товарів на суму 173791,00 грн. без марок акцизного податку встановленого зразка (опис додається); - а ФОП ОСОБА_1 не подавалося повідомлення за формою 20-ОПП за об`єктом: АДРЕСА_1 та використано найманого працівника продавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 без оформлення трудових відносин та без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, хоча попередньо у цьому ж Акті перевіряючими було зазначено, що датою початку роботи ОСОБА_2 на посаді продавця із заробітною платою 13000,00 грн. є 03.01.2024 рік (а.с.67 т.1); - на запит перевіряючи до перевірки не надано документи, які мають відношення до перевірки, а саме, не надано документи про походження товару, книг доходів та витрат.

Згідно наведених у пункті 3 Акту №13771/26/15/07/-4 (а.с.70 т.1) висновків, перевіркою встановлено порушення: - п.1, п.2, ст.3 і п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями (надалі Закон № 265) внаслідок проведення розрахункової операції з продажу товарів через РРО без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 320,00 грн та порушення порядку ведення обліку товарних запасів, які на момент перевірки перебували на місці їх реалізації на суму 173791,00 грн.; а також вимог ст.11 і ст.15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі -Закон № 481); а також вимог п.4 ст.24, п.63.3 ст.63, ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, допущеного внаслідок неподання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП, та ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Разом з тим, у п.4 Прикінцевих положень Акту №13771/26/15/07/-4, перевіряючими перелічено додатки до Акту перевірки: опис ТМЦ на 2 арк., чек продажу на суму 320 грн. № 477 від 19.02.2024 (п.4.5) та зазначено у п.4.3 Акту тільки час, день та місце для ознайомлення керівника з матеріалами перевірки, але у той же час не зазначено перелік документів, які необхідно ФОП надати до податкового органу для розгляду, як це передбачено відповідним п.4.4 цього Акту.

Як встановлено за матеріалами справи, примірник Акту фактичної перевірки був вручений продавцю ОСОБА_2 19.02.2024 року (а.с.70 т.1), хоча реєстрація цього Акту відбулася лише 20.02.2024 року (а.с.67 т.1), разом з тим ні сам примірник цього Акту ні його копія, ні копії наказу ГУ ДПС у м. Києві №887-п від 15.02.2024, ні опису ТМЦ (а.с.72-73 т.1), чеку (а.с.71 т.1) та розрахунку фінансових санкцій по акту фактичної перевірки (а.с.74) ФОП ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не вручалися, і про необхідність її прибуття до ГУ ДПС у м.Києві та надання пояснень і відповідних документів ФОП ОСОБА_1 до винесення оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень не повідомлялася.

Отже, незважаючи на неповноту та суперечність викладеної в Акті №13771/26/15/07/-4 інформації як про фактичні обставини перевірки ФОП ОСОБА_1 так і про здійснення господарської діяльність на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі цього Акту та долученого до нього опису ТМЦ і роздрукованого чеку банківського терміну Головним управлінням ДПС у м.Києві відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і згідно абз.7, 20 ч.2 ст.17 Закону № 481 було винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» від 06.03.2024 року № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на суму 695 164,00 грн. за порушення ст.11 та ст.15 Закону №481 (а.с.44 т.1), а Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено: відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і згідно абз.1, 2, 3 п.1 ст.17, ст.20 Закону № 265 було винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» від 11.03.2024 року № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на суму 174 271,00 грн. за порушення пунктів 1, 2, 3 п.1, ст.17, ст.20 Закону № 265 (а.с.45 т.1) та відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.117.1 ст.117, абз.3, 4 п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України було винесено податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 11.03.2024 року № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на суму 2720,00 грн. за порушення п.63.3 ст.63, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України (а.с.46 т.1).

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач ініціював спір у цій справі, розглядаючи який по суті суд першої інстанції повно встановивши усі фактичні обставини та проаналізувавши їх з урахуванням положень ст.19 Конституції України, п.19-1.1. ст.19-1, пп.20.1.11 п.20.1 ст.20, п.61.1. 61.2. ст.61, ст.41, пп.62.1.3. п.62.1. ст.61, п.75.1. ст.75, п.80.1. пп.80.2.2. п.80.2. п.80.4. п.80.5. п.80.7. ст.80, п.81.1. 81.3. ст.81 Податкового кодексу України правильно наголосив, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності передбачених пунктом 80.2 ст.80 ПК України підстав для її проведення (правова підстава) та пред`явлення документів, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України (формальна підстава), і початок фактичної перевірки здійснюється без попередження платника податків, але у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції, саме з врученням платнику податків або таким особам під розписку копії наказу про проведення перевірки, за умови пред`явлення уповноваженій особі платника податку направлень на проведення такої перевірки та своїх службових посвідчень, і невиконання цих вимог не дає посадовим особам контролюючого органу права приступати до проведення фактичної перевірки та дозволяє платнику не допустити їх до проведення перевірки.

Оскільки фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві відповідно до наказу заступника начальника Головного управління ДПС у м. Києві №887-п від 15.02.2024, а в основу проведення фактичної перевірки покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, який підставою для проведення фактичної перевірки визначає наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також пункт 69.27 підрозділу Х «Інші перехідні положення» ПК України, яким зокрема визначено, що фактична перевірка проводиться за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримання у встановленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства про ціни і ціноутворення; отримання письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін суд першої інстанції обґрунтовано у цьому випадку акцентував увагу на тому, що відповідачем в наказі №887-п від 15.02.2024 жодним чином не обґрунтовано, що саме зумовило необхідність проведення перевірки, наявність (отримання) якої безпосередньо інформації стало приводом для її проведення, окрім як зазначення «обґрунтування» доповідна записка управління фактичних перевірок від 15.02.2024 №346/26-15-07-07-00-12, при цьому, в наказі відсутні належні посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, та не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства та на підставі яких відомостей або документів (дата, номер) були встановлені можливі факти сумнівності у діяльності позивача.

Крім того, судом правильно встановлено, що перед початком фактичної перевірки працівники Головного управління ДПС у м. Києві провели контрольну розрахункову операцію з купівлі електронної сигарети «ELFBAR 1500» 1 шт. за ціною 320,00 грн, у ході якої посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві саме продавцю ОСОБА_2 , яким фактично здійснювалася розрахункова операція при продажу товару без застосування реєстратору розрахункових операцій, було пред`явлено службові посвідчення та направлення на проведення перевірки, а також було вручено копію наказу №887-п від 15.02.2024 під розписку, що й стало підставою для допущення продавцем ОСОБА_2 посадових осіб контролюючого органу до фактичної перевірки.

Обговорюючи наведені у попередньому абзаці обставини та твердження позивача про відсутність у неї жодних правовідносин з продавцем ОСОБА_2 , оскільки останній не є її найманим працівником і не є її представником у будь-якій формі, судом першої інстанції правильно було враховано, що:

- долученими до матеріалів справи копіями: податкової звітності ТОВ «ФОРЕСТ Х» за 1 квартал 2024 року (а.с.113-119 т.2), відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам (а.с.88-112 т.2), наказу № 78К від 18.01.2024 про прийняття ОСОБА_2 на посаду продавця непродовольчих товарів з 19.01.2024 (а.с.124 т.2), трудовим договором між працівником ОСОБА_2 і ТОВ «Форест Х від 18.01.2024 (а.с.125-126 т.2) - підтверджується як прийняття на роботу ОСОБА_2 і його перебування в трудових відносинах на посаді продавця ТОВ «ФОРЕСТ Х», так і нарахування та виплата заробітної плати продавцю ОСОБА_2 . За укладеним з ТОВ «ФОРЕСТ Х» трудовим договором і наказом про прийняття на роботу;

- а з відповіді ТОВ «ФОРЕСТ Х» на адвокатський запит від 22.11.2024 вих. №6-11/24 вбачається, що 19 лютого 2024 року реалізацію товару в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював саме продавець ОСОБА_2 , який працює в ТОВ «ФОРЕСТ Х» продавцем за основним місцем роботи і на умовах повної зайнятості з 19.01.2024 (а.с.120 т.2).

Отже, з наведених вище обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена без додержання вимог чинного законодавства щодо підстав та порядку проведення таких перевірок та без участі платника податків, оскільки наказ №887-п від 15.02.2024 прийнятий без зазначення конкретних підстав, зокрема визначених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а перед початком фактичної перевірки працівники Головного управління ДПС у м. Києві провели контрольну розрахункову операцію у особи, яка не перебуває в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та якій посадові особи Головного управління ДПС у м. Києві пред`явили службові посвідчення і направлення на проведення перевірки, а також під розписку вручили копію наказу №887-п від 15.02.2024, а після завершення перевірки ознайомили з Актом перевірки лише фактично сторонню для позивача особу ОСОБА_2 , якому також було вручено примірник цього Акту, що є окремою та самодостатньою підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, які є предметом оскарження в цій справі, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18 стосовно того, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, а перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, і невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із закріплених частиною другою статті 74 КАС України положень не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, і відповідно, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Наведені у попередньому абзаці висновки суду першої інстанції відповідачами по справі не спростовано, а у апеляційного суду відсутні правові підстави не брати їх до уваги та ігнорувати висловлену Верховним Судом з цього питання наведену вище правову позицію, також як і відсутні підстави для спростування висновків суду першої інстанції в іншій частині рішення, які стосуються протиправності оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень та ґрунтуються на детальному дослідженні і ретельній перевірці як доводів сторін щодо кожного з податкового повідомлення-рішення, так і долучених до матеріалів справи письмових доказів.

Зокрема, як встановлено апеляційним судом, при обговоренні встановлених за результатами перевірки контролюючим органом порушень: п.1, 2, ст.3 Закону №265 при проведенні розрахункової операції з продажу товарів через РРО, без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 320,00 грн; та п.12 ст.3 Закону №265 внаслідок порушення порядку ведення обліку товарних запасів, які на момент перевірки перебували на місці їх реалізації на суму 173791,00 грн. - судом першої інстанції правильно акцентовано увагу на тому, що дії Закону №265 яким визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Так, судом правильно зазначено, що відповідно до пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: - проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; - надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти); - вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно, фізичні особи-підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги. Проте, наведені вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що належний ФОП ОСОБА_1 перебував в розпорядженні ТОВ «ФОРЕСТ Х» на підставі укладеного між ними 30.11.2023 договору №29/23 на продаж товару в мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.57-60 т.2) за умовами якого ФОП ОСОБА_1 (замовник) зобов`язалася передавати ТОВ «ФОРЕСТ Х» (виконавцю) товари, визначені цим договором для їх продажу в магазинах виконавця, а виконавець зобов`язався приймати товари на реалізацію та за обумовлену цим договором винагороду і продавати ці товари третім особам (п.1.1. Договору). Предметом цього договору є такі товари: комплектуючі та аксесуари для електронних сигарет та пристроїв нагрівання тютюну. При цьому, найменування, кількість, часткове співвідношення за номенклатурою, ціна Замовника на товари та інші характеристики товарів, що поставляються на реалізацію за цим Договором, визначаються у видаткових накладних на певну партію товару (або у Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього Договору, і Замовник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченим чинним законодавством України. Товари повинні відповідати загальним критеріям якості для цього типу товарів, повинні бути упаковані Замовником таким чином, щоб не допустити пошкодження (псування) та (або) знищення його під час поставки до прийняття товару Виконавцем, а реалізація товару здійснюється Виконавцем через мережу власних магазинів «Вейп Бар» на всій території України. Перелік магазинів Виконавця, що будуть залучені для реалізації товару Замовника визначається Сторонами в Додатках до цього Договору.

Більш того, відповідно до пункту 3.1. вказаного договору виконавець безпосередньо зобов`язувався у випадку здійснення реалізації товару замовника у безготівковій формі застосовувати банківський платіжний термінал замовника, налаштований у відповідності до умов цього договору, а відповідно до пункту 3.2. договору замовник зобов`язувався зазначати найменування та адресу магазину виконавця при застосуванні виконавцем банківського платіжного терміналу замовника під час розрахунку покупцями за товар. При цьому, пунктом 4.1. договору визначено, що товари, передані виконавцю для їх реалізації третім особам, є власністю замовника до моменту їх продажу третім особам (покупцям), а відповідно до Додатку №1 до договору №29/23 від 30.11.2023 на підставі п.2.6. сторони договору узгодили перелік магазинів виконавця, що будуть залучені для реалізації товару Замовника комплектуючі та аксесуари для електронних сигарет та пристроїв для нагрівання тютюну, а саме: м. Київ, проспект Бажана, 38.

Отже, виходячи з того, що Закон України №265 встановлює відповідальність саме за безпосереднє здійснення розрахункових операцій без використання РРО, а також того, що у даному випадку фактичне проведення операцій із продажу здійснювалося працівником ТОВ «ФОРЕСТ Х» (виконавець) і ФОП ОСОБА_1 (замовник) не бере участі в процесі розрахунків із покупцями суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого пунктами 1, 2 статті 3 Закону України №265, а виходячи з того, що облік товарних запасів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 відбувається у рамках діяльності ТОВ «ФОРЕСТ Х» (виконавця), який здійснює процес реалізації товарів за укладеним з ФОП ОСОБА_1 договором - судом першої інстанції у даному випадку правильно наголошено, що встановлений законодавством облік товарних запасів має бути організований саме у того суб`єкта господарювання, який фактично здійснює продаж і приймає товари на реалізацію, тобто, у ТОВ «ФОРЕСТ Х».

За наведених обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що саме виконавець ТОВ «ФОРЕСТ Х» несе відповідальність за ведення належного обліку товарних запасів, на якого також покладено обов`язок забезпечення відповідності розрахункових документів фіскальним вимогам, оскільки усі пов`язані з продажем операції проводяться виконавцем через його мережу магазинів, а ФОП ОСОБА_1 не здійснює продаж товару безпосередньо кінцевим споживачам, і відповідно, до ФОП ОСОБА_1 також не може бути застосована встановлена законодавством відповідальність за порушення ведення обліку товарних запасів, оскільки за такої організації відносин порушення у сфері обліку належить суб`єкту господарювання ТОВ «ФОРЕСТ Х», який безпосередньо здійснює торгову діяльність, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав у контролюючого органу для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення пунктів 1, 2 та 12 статті 3 Закону № 265 і відповідно зумовлює протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.03.2024 №.

Погоджується судова колегія також з висновками суду першої інстанції в частині, яка стосується протиправності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.03.2024 №, яке винесено за результатами встановленого контролюючим органом під час перевірки порушення: абз.4 п.63.3 ст.63, ст.44 Податкового кодексу України внаслідок неподання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП; та п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України внаслідок ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Наведені у попередньому абзаці висновки суду першої інстанції є повністю обґрунтованими, оскільки у даному спірному випадку ФОП ОСОБА_1 виступає не як суб`єкт, що веде облік чи здійснює торговельні операції, а виключно як постачальник товару відповідно до умов укладеного 30.11.2023 з ТОВ «ФОРЕСТ Х» договору №29/23 на продаж товару в мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого саме ТОВ «ФОРЕСТ Х» здійснювалася реалізація зазначених у видатковій накладній ; 4 від 04.12.2023 (а.с.52 т.2) товарів через мережу своїх магазинів, серед яких є магазин за адресою м. Київ, проспект Бажана, 38, і відповідно, відповідальність за виконання обов`язків із подання повідомлення за формою 20-ОПП та належного надання документів за предметом перевірки покладено саме на ТОВ «ФОРЕСТ Х», який фактично здійснює торгову діяльність і яким саме орендовано згідно Договору оренди № 30/10/23 від 30.10.2023 (а.с.62-87 т.2) приміщення магазину «Вейп Бар» за адресою: м. Київ, проспект Бажана, 38, тобто, за адресою фактичної перевірки, що підтверджено також довідкою за формою 20-ОПП, яка подавалася ТОВ «ФОРЕСТ Х» (а.с.119 т.2).

Правильним судова колегія визнає також у даному випадку і наголошення судом першої інстанції на тому, що фактична перевірка здійснювалась без присутності посадових осіб ФОП ОСОБА_1 , що в свою чергу унеможливлює надання останнім посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Погоджується апеляційний також з висновками суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасуванні оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2024 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на суму 695 164,00 грн. за порушення ст.11, ст.15 Закону №481, оскільки під час судового вирішення спору у цій справі є беззаперечно встановленим та відповідачами не спростованим факт того, що за адресою фактичної перевірки: АДРЕСА_1 , розміщений магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить підприємству ТОВ «ФОРЕСТ Х», який здійснює господарську діяльність з продажу товарів, в тому числі роздрібну торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах на що ТОВ «ФОРЕСТ Х» має право відповідно до Ліцензії №2300087, і відповідно, у даному випадку ФОП ОСОБА_1 не може бути притягнута до відповідальності за порушення ст.11, ст.15 Закону №481, оскільки доказами, що містяться у матеріалах справи, підтверджується, що саме ТОВ «ФОРЕСТ Х» здійснювало господарську діяльність з продажу товарів відповідно до умов договору №29/23 від 30.11.2023.

Оскільки судом першої інстанції всебічно та повно було перевірено усі фактичні обставини спірних правовідносин та надано їм належну правову оцінку, колегія суддів вважає за необхідне додатково акцентувати увагу на долучених до матеріалів справи копіях: чеку про продаж № 477 від 19.02.2024 (а.с.153 т.1), який виданий за результатом здійсненої за адресою: АДРЕСА_1 безконтактної операції через термін № DN726001 ФОП ОСОБА_1 на суму 320,00 грн.; та Опису ТМЦ без марок акцизного збору (а.с.154-155 т.1), за змістом якого здійсненого «на місці проведення розрахунку ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 які на переконання колегії суддів не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у розумінні ч.2 ст.74 КАС України, оскільки не тільки одержані з порушенням встановленого законом порядку, а й не доводять факт вчинення порушень вимог Закону №265 саме ФОП ОСОБА_1 .

Так, колегія суддів бере до уваги, що Опис ТМЦ складений та підписаний лише двома перевірячими, що суперечить вимогам Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 № 534 та наказу Державної Податкової Адміністрації України від 25.03.2009 №147 «Про внесення змін до наказу ДПА України від 12.08.2008 N 534», а зі змісту зазначеного чеку не тільки не вбачається яким саме покупцем і який саме товар купувався у ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , оскільки в цьому чеку міститься лише інформація про ФОП, адресу, номери терміналу і торговця, загальну суму продажу за безконтактною операцію та номеру картки покупця, а в ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів здійснення контрольної розрахункової операції, зокрема: не надано доказів складення акту за результатами проведення контрольної розрахункової операції під час проведення фактичної перевірки діяльності позивача; не надано доказів того, яка саме посадова особа фіскального органу здійснила контрольну розрахункову операцію, у кого та коли; не надано доказів повернення та складення акту повернення товару позивачу, за результатами такої контрольної розрахункової закупки; не надано акту отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції у позивача.

Згідно положень ст.2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет на відповідний рік, проте, дослідженням наказу Головного управління ДПС у м.Києві «Про проведення фактичної перевірки» №887-п від 15.02.2024 р. встановлено, що в наказі не було передбачено проведення посадовими особами контролюючого органу контрольної розрахункової операції відповідно до вимог п.20.1.11 ст.20 та п.80.4 ст.80 Податкового кодексу України, а суду не надано доказів, що б вказували на видачу посадовим особам, які в межах проведення фактичної перевірки позивача здійснили контрольну розрахункову операцію в даній справі, грошових коштів (готівки) з каси за рахунок відповідних бюджетних асигнувань контролюючого органу, таким чином вказані грошові кошти фактично мають інше джерело походження ніж кошти, передбачені на здійснення відповідної діяльності органів ДПС.

З пояснень представника ГУ ДПС у м.Києві наданих під час розгляду апеляційним судом даної справи встановлено, що джерело, з якого було профінансовано здійснення вказаної контрольної розрахункової операції є власні гроші перевіряючих, що не передбачено Законом України «Про джерела фінансування органів державної влади», хоча представником відповідача в судовому засіданні навіть не названо ким саме із двох перевіряючих здійснювалася контрольна закупка за власні кошти, а грошові кошти посадовим особам не поверталися, так само як і не повертався товар (електронна сигарета) ні ТОВ «ФОРЕСТ Х», ні продавцю ОСОБА_2 , ні ФОП ОСОБА_1 , хоча товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді, а у разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Враховуючи що чинне законодавство не містить дозволу на використання для проведення контрольних операцій приватних коштів, у т.ч. коштів осіб, які проводять перевірку, а в силу ч.2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючого органу, за відсутності законодавчого дозволу, не мають права використовувати власні кошти для проведення контрольної розрахункової операції, колегія суддів в контексті вищезазначених обставин справи зазначає, що у даному випадку на підтвердження обставин того, що контрольна розрахункова операція проводилась у зв`язку з виконанням функцій держави, тобто, за рахунок державних коштів, відповідач під час розгляду справи не надав доказів отримання посадовими особами контролюючого органу державних коштів для цілей проведення контрольної розрахункової операції, тобто її проведення за рахунок та від імені саме контролюючого органу у зв`язку та з метою виконання працівниками контролюючого органу функцій держави, що в свою чергу свідчить про те, що контрольна розрахункова операція фактично проведена не за рахунок контролюючого органу, тобто не у зв`язку з виконанням функцій держави, чим у сукупності підтверджується висновки суду першої інстанції про проведення посадовими особами відповідача контрольної розрахункової операції не у порядку та у спосіб, встановлені нормами чинного законодавства, що свідчить про недоведенність у визначений законом спосіб факту порушення платником податків Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, а також враховуючи, що наведеними в апеляційних скаргах відповідачів доводами, також як і поясненнями їх представників у судовому засіданні апеляційної інстанції, жодним чином не спростовуються висновки суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування законного та обґрунтованого у цій справі судового рішення з наведених в апеляційних скаргах відповідачів підстав, у тому числі і в частині, яка стосується стягнення на користь позивача згідно ч.1 ст.139 КАС України понесених нею та документально підтверджених судових витрат у розмірі 8721,55 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року залишити без змін

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун