Справа № 420/13938/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 травня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Комунального некомерційного підприємства Херсонська міська клінічна лікарні ім. Є.Є. Карабелеша до Херсонської міської ради до Херсонської міської ради Херсонської області до Управління охорони здоров`я Херсонської міської ради про визнання протиправними розпорядження та наказ,

встановив:

До суду з позовом звернулося Комунальне некомерційне підприємство Херсонська міська клінічна лікарні ім. Є.Є. Карабелеша (далі - позивач, КНП Херсонська міська клінічна лікарні ім. Є.Є. Карабелеша ) до Херсонської міської ради до Херсонської міської ради Херсонської області (далі - відповідач 1 ) до Управління охорони здоров`я Херсонської міської ради (далі - відповідача 2 ), яким просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області Про проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності комунального некомерційного підприємства Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша Херсонської міської ради від 17.04.2025 року № 349р.

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління охорони здоров`я Херсонської міської ради Про проведення незалежного аудиту КНП Херсонська міська клінічна лікарня ім.Є.Є. Карабелеша Херсонської міської ради від 28.04.2025 року № 21.

Разом з позовом, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області Про проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності комунального некомерційного підприємства Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша Херсонської міської ради від 17.04.2025 року № 349 p;

- зупинення дії наказу Управління охорони здоров?я Херсонської міської ради Про проведення незалежного аудиту КНП Херсонська міська клінічна лікарня ім.Є.Є. Карабелеша Херсонської міської ради від 28.04.2025 року №21.

Вказана заява обґрунтована тим, що оскільки оскаржуваними розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 17.04.2025 року № 349 р. та наказом Управління охорони здоров?я Херсонської міської ради від 28.04.2025 року № 21 призначено проведення незалежного фінансового аудиту Позивача, то однією з причин забезпечення позову шляхом зупинення їх дії є фактичний початок проведення аудиту фінансово-господарської діяльності Позивача, про що свідчить укладення Управлінням охорони здоров`я Херсонської міської ради та ТОВ Подільська аудиторська група договору про послуги перевірки бухгалтерської (фінансової) звітності № 03-02/25 від 28.04.2025 р. А відтак за позицією позивача є ризик невиконання рішення у випадку задоволення позовних вимог. Крім того, представник позивача покликається на очевидність ознак протиправності оскаржуваних рішень відповідачів, стверджуючи з поміж іншого про порушення п.30-2 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні при прийнятті оскаржуваного розпорядження та прийняття Управлінням охорони здоров`я Херсонської міської ради оскаржуваного наказу поза межами своїх повноважень, що також надає можливість допустити забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАСУ . З огляду на вказане, вважає, що у зв`язку з фактичним виконанням оскаржуваних розпорядження та наказу Відповідачами вже є очевидна небезпека заподіяння шкоди до ухвалення рішення та неможливості захисту своїх прав та інтересів після ухвалення рішення.

Частиною 1 статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї матеріали, суд вважає за можливим розглянути її в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.( частина 2 статті 150 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено в т.ч. зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. (частина 2 ст. 151 КАС України).

Отже, регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів).

При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справах №420/5553/18, №640/868/19, №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі № 640/9167/19, від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20 та від 11 січня 2022 року у справі № 640/18852/21.

Наведений аналіз змісту вказаних норм та правових висновків вказує на те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову "зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Щодо покликання позивача на очевидність ознак протиправності оспорюваних рішень відповідачів, то Верховний Суд у постановах від 16.05.2019 у справі № 826/14303/ 18, від 12.02.2020 у справі № 640/17408/19 та від 27.02.2020 у справі №640/16242/19 дійшов до висновків про те, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом (beyond reasonable doubt).

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваної бездіяльності позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі.

Важливим є те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення.

У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

А тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що за вказаних у позовній заяві та заяві про забезпечення позову обставин та доказів встановлення ознак протиправності оскаржуваних рішень є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Щодо покликання позивача на ускладнення чи неможливість в майбутньому ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів у разі задоволення позовним вимог, то суд зазначає, що наразі, зазначені заявником негативні наслідки фінансового аудиту не існують, а їх настання є лише припущеннями позивача.

При цьому, суд приймає до уваги зауваження позивача у даній заяві, що вжиття заходів забезпечення позову не матимуть наслідків для відповідачів так як, згідно оспорюваного розпорядження, не було встановлено дати до якої необхідно здійснити відповідний фінансовий аудит.

Однак, судове рішення, яким є і ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, не може ґрунтуватись на припущеннях. Тому, покликання позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду є безпідставними та недоведеними.

При цьому, суд звертає увагу, що оскаржуючи наслідки проведеного фінансового аудиту (рішення, прийняті за наслідками проведеного фінансового аудиту), позивач не позбавлений можливості посилатись на порушення перевіряючим суб`єктом вимог законодавства щодо проведення такого аудиту, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих рішень.

Таким чином, на момент вирішення вказаної заяви у суду відсутні підстави для висновку про неможливість захисту прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, як і неможливість відновлення таких прав в майбутньому. Тим більше, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно можуть бути порушені у майбутньому. Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 06.09.2019 у справі №826/13306/18.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та обставинам справи.

Щодо обраних позивачем видів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень, то суд зауважує, що на виконання оскаржуваного розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності позивача був прийнятий оскаржуваний наказ Управління охорони здоров?я Херсонської міської ради від 28.04.2025 року № 21, виконання якого підтверджується укладеним між Управлінням охорони здоров`я та ТОВ «Подільська аудиторська група», договору №03-02/25 про послуги перевірки бухгалтерської (фінансової) звітності від 28.04.2025року, згідно якого в період з 30.04.2025року по 30.06.2025 р. (п.6.1. договору) відбувається такий аудит, про що також зазначає позивач у своїй заяві.

З огляду на обставини, яким обґрунтовує позивач необхідність забезпечення позову, та враховуючи, що зупинення дії оскаржуваних рішень фактично не призведе до зупинення юридичних наслідків їх фактичної реалізації, то суд вважає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення його позову до відповідачів не є відповідними (адекватним) тим позовним вимогам, з якими позивач звернувся до суду.

За таких підстав та враховуючи, що заявник не довів ефективності, співмірності та адекватності запропонованого ним заходу забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття судом запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

У задоволені заяви Комунального некомерційного підприємства Херсонська міська клінічна лікарні ім. Є.Є. Карабелеша про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна