Справа № 200/2434/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Справа№200/2434/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 03.10.2024 № 29.

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, врахувавши до трудового стажу періоди роботи з 23.10.1984 року по 07.08.1986 року, з 21.08.1986 року по 13.07.1989 року, з 17.07.1989 року по 31.07.1993 року відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 , виданого 14.03.2000 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 26.09.2024 року звернулася до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 29 від 03.10.2024 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 23.10.1984 року по 07.08.1986 року, з 21.08.1986 року по 13.07.1989 року, з 17.07.1989 року по 31.07.1993 року відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 , виданого 14.03.2000 року, оскільки записи про роботу проведено до дати видачі трудової книжки (14.03.2000 року) та не підтверджено первинними документами. Починаючи з 01.08.2001 року трудовий стаж не є спірним.

Отже, на думку відповідача загальний стаж позивача становить 23 роки 8 місяців 0 днів, що є недостатнім для призначені пенсії за віком.

З зазначених підстав позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу.

Зауважує, що нормами чинного законодавства України не встановлено обов`язку підприємства-роботодавця зазначати в дублікаті трудової книжки в графі «дата заповнення» саме дату заповнення первинної трудової книжки, яку було втрачено працівником, крім того, такий підхід не є обґрунтованим, з огляду на те, що графа «дата заповнення» в сукупності з даними про підприємство та його відповідальну особу, яка підписує трудову книжку, має на меті зазначення даних щодо осіб які вносили відповідні записи саме у дублікат трудової книжки на момент його видачі.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки всі записи про роботу у дублікаті трудової книжки вчинено належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року вказаний позов залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано письмовий відзив від 07.05.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 26.09.2024 року звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення № 29 від 03.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Частина перша статті 26 Закону №1058 визначає, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 24 років, після досягнення віку 65 років не менше 15 років.

Страховий стаж позивача складає 23 роки 08 місяців 00 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 23.10.1984 по 07.08.1986, з 21.08.1986 по 13.07.1989, з 17.07.1989 по 31.07.1993 відповідно до дублікату трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки записи про роботу проведено до дати видачі трудової книжки (14.03.2000 року) та не підтверджено первинними документами.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637). Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, оскільки страховий стаж позивача становить 23 роки 08 місяців 00 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач 26.09.2024 року звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 29 від 03.10.2024 року, яке розглянуло заяву позивача за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 років.

Зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 23.10.1984 року по 07.08.1986 року, з 21.08.1986 року по 13.07.1989 року, з 17.07.1989 року по 31.07.1993 року відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 , виданого 14.03.2000 року, оскільки записи про роботу проведено до дати видачі трудової книжки (14.03.2000 року) та не підтверджено первинними документами.

Водночас, починаючи з 01.08.2001 року трудовий стаж не є спірним.

Таким чином, на думку відповідача загальний стаж позивача становить 23 роки 8 місяців 00 днів, що є недостатнім для призначені пенсії за віком.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу періодів роботи згідно дублікату трудової книжки з підстав його дати більш пізньої, ніж записи у ньому, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 24 років, після досягнення віку 65 років не менше 15 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з дублікату трудової книжки НОМЕР_1 , він виданий ТОВ «Азовзалізобетон», на якому позивач працювала з 23.10.1984 по 07.08.1986 роки.

Спору між сторонами стосовно відсутності записів у дублікату трудової книжки немає.

Так, в дублікаті трудової книжки наявні такі записи:

- з 01.09.1982 по 28.06.1984 навчання у Жданівському технікумі міського електротранспорту;

- 23.10.1984 року прийнята на роботу бухгалтером в ТОВ «Азовзалізобетон»;

- 28.11.1985 року переведена старшим бухгалтером;

- 07.08.1986 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 21.08.1986 року прийнята на роботу комірником державне підприємство сфери послуг «Індодяг»;

- 13.07.1989 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- у відповідності до розпорядження Міськвиконкому державне підприємство сфери послуг «Індодяг» реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Азов-Тріумф» згідно наказу №1 від 04.01.1996 року;

- 17.07.1989 року прийнята на роботу комплектувальником сил №6 в Маріупольське об`єднання «Промтовари», яке перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Марсервіс» згідно наказу №1 від 01.11.1994 року;

- 31.07.1993 звільнена у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України;

- у відповідності до розпорядження Міськвиконкому Маріупольське об`єднання «Промтовари» перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Марсервіс» згідно наказу №1 від 01.11.1994 року.

Як зазначено вище, починаючи з 01.08.2001 року трудовий стаж не є спірним.

Таким чином, позивачу не зараховано 08 років 08 місяців 24 дні страхового стажу.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п.п. 5.1-5.3 Інструкції особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи.

Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами.

У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Таким чином, при заповнені як трудової книжки, так і її дублікату на першій сторінці в графі «дата заповнення» проставляється дата заповнення, актуальна саме на день заповнення відповідно трудової книжки або дубліката, оскільки після заповнення титульного аркушу трудової книжки записи в ній засвідчуються підписом особи, відповідальної за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому заповнювалася трудова книжка.

Як вбачається з дублікату трудової книжки позивача, останній виданий ТОВ «Азовзалізобетон», на якому вона працювала з 23.10.1984 року по 07.08.1986 року.

Дата заповнення - 14.04.2000 року, підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок та печатка підприємства проставлена станом на дату заповнення саме дубліката трудової книжки, отже дублікат відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, суд зауважує, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування територіальним органом ПФУ до страхового стажу позивача періодів роботи з 23.10.1984 року по 07.08.1986 року, з 21.08.1986 року по 13.07.1989 року, з 17.07.1989 року по 31.07.1993 року згідно записів у дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , виданого 14.03.2000 року.

Визнаний у спірному рішенні страховий стаж позивача складає 23 роки 08 місяців 00 днів. З урахуванням неприйнятого відповідачем стажу (08 років 08 місяців 4 дні) страховий стаж складає 32 роки 04 місяці 24 дні, що становить понад 32 роки, передбачені частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб, визначений позивачем.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, буд. 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 29 від 03.10.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2024 року про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 23.10.1984 року по 07.08.1986 року, з 21.08.1986 року по 13.07.1989 року, з 17.07.1989 року по 31.07.1993 року відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 , виданого 14.03.2000 року та з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07 травня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова