Справа № 380/2718/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2718/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача, оформлене листом від 24.01.2025 року №50/02/12-319, щодо відсутності у позивача підстав для звільнення з військової служби у запас на підставі абз.4 пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків (матір`ю ОСОБА_2 ) яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

- зобов`язати відповідача (з урахування (не) дискреційності повноважень суб`єкта влади, про що йдеться у Постанові ВС від 24.04.2024 року по справі №140/12873/23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/118599664) винести наказ про звільнення позивача з військової служби у запас підставі абз.4 пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків (матір`ю ОСОБА_2 ) яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.

Посилається на те, що він є військовослужбовцем та проходить службу на посаді стрільця-радіотелефоніста 3 відділення стрілецького взводу (стрілецької роти з охорони особливо важливих державних об`єктів №37) 5 СБ з ООВДО Військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат. Вказав, що 02.01.2025 року позивач «по команді» подав рапорт з додатками про звільнення з військової служби за підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із наявністю у позивача матері із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме - матері ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково. Листом відповідача від 24.01.2025 року від 24.01.2025 №50/02/12-319 повідомлено позивача про те, що його повторний рапорт з приводу звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю із числа осіб з інвалідністю, розглянутий, проте надані документи не підтверджують, що матір ОСОБА_3 потребує постійного догляду. На думку позивача, Військова частина НОМЕР_1 вчинила протиправні дії у виді відмови у звільнені позивача в запас на підставі підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки позивач має право на звільнення з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом. Просить позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що 08.01.2025 року (вх.№51) на адресу Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт позивача з приводу звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Зазначила, що за результатами розгляду рапорту листом від 24.01.2025 року (вих.№50/02/22/1-319) позивачу було повідомлено, що подані ним документи підтверджують наявність у нього матері, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, однак не підтверджують, що його матір потребує постійного догляду. Так, відповідно до довідки акта огляду МСЕК серії 12ААГ №714795 п.12 «Висновок про умови та характер праці» - «пенсіонер за віком». Відповідно до висновку ЛКК КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Самбірської міської ради» від 03.05.2024 року матері позивача рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. У зв`язку з цим, вказала, що в довідці до акту огляду МСЕК та у висновку ЛКК не зазначено про потребу у постійному догляді матері, відповідно підстав для звільнення позивача немає. За таких обставин, вважає, що дії Військової частини НОМЕР_1 є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України, а вимоги позивача - безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 17.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 08.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-радіотелефоніста 3 відділення стрілецького взводу (стрілецької роти з охорони особливо важливих державних об`єктів №37) 5 СБ з ООВДО Військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат

02.01.2025 року позивач звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив звільнити його з військової служби у запас згідно п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини: «необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи» у зв?язку з тим, що його матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по місцю проживання: АДРЕСА_1 , являється інвалідом ІІ групи загального захворювання згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №714795 від 18.09.2024 року.

До рапорту позивачем додано копії таких документів: паспорта позивача та його матері; свідоцтва про народження позивача; витягу з Реєстру територіальної громади на щодо позивача та його матері; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та його розірвання ОСОБА_2 (не перебуває в шлюбі з 1988 року); нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про відсутність інших, окрім ОСОБА_1 , осіб, які зобов`язані її утримувати; довідки до Акту МСЕК про наявність у ОСОБА_2 інвалідності ІІ групи безстроково; висновку №66/2 від 03.05.2024 року про наявність у ОСОБА_2 порушень функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги на непрофесійній основі за формою №080-4/о; акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 08.11.2024 року ОСОБА_1 над ОСОБА_2 ; акта здійснення постійного догляду позивачем над матір`ю (позивач проходить військову службу на території Львівщини); індивідуальної програми реабілітації інваліда №1185 в особі ОСОБА_2 .

Листом від 24.01.2025 року №50/02/12-319 відповідач відмовив у задоволенні вказаного рапорту, повідомивши, що подані позивачем документи підтверджують наявність у нього матері, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, однак не підтверджують, що матір потребує постійного догляду. Так, відповідно до довідки акта огляду МСЕК серії 12ААГ №714795 п.12 «Висновок про умови та характер праці» - «пенсіонер за віком». Інших медичних документів, які б підтверджували, що матір потребує постійного догляду, військовослужбовцем до рапорту не долучено. На підставі вищевикладеного, повідомлено, що на даний час відсутні підстави для звільнення у зв`язку із сімейними обставинами.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у звільненні з військової служби на підставі абз.4 підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон №2232-ХІІ (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частинами 1 та 5 ст.1 цього Закону визначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом (ч.2 ст.2).

Згідно з ч.ч.3 і 4 ст.2 Закону №2232-ХІІ, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №2232-ХІІ, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до тепер.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені ч.4 цієї статті.

Пунктом 1 визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а п.2 - під час воєнного стану.

Відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 цієї статті, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Так, згідно з абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, серед іншого, під час дії воєнного стану:

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, військовослужбовець має право на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ за наявності одночасно таких умов:

1) наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

2) необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

3) відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими доданими до рапорту доказами.

Суть спірних правовідносин полягає у тому, що позивач, будучи військовослужбовцем, призваним по мобілізації в особливий період, звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ, а саме, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю II групи. Проте вказаний рапорт відповідач не задовольнив і позивача не звільнив, оскільки в пред`явлених документах відсутні відомості про необхідність здійснення саме постійного стороннього догляду за матір`ю позивача.

Даючи оцінку наведеним доводам, суд враховує наступне.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 09.03.2021 року №407, висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року №859.

Обумовлений висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

При цьому суд враховує, що долучений позивачем до рапорту на звільнення висновок ЛКК №66/2 від 03.05.2024 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма №080-4/0) не містить інформації про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має необхідність у постійному сторонньому догляді.

Стосовно медичного висновку про необхідність здійснення постійного догляду, то Верховний Суд у постановах від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23 та від 11.04.2024 року у справі №420/16689/23 сформував правовий висновок з вказаного питання, який враховується судом до спірних правовідносин на підставі ч.5 ст.242 КАС України, а саме:

« 69. Водночас, Верховний Суд враховує, що відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема:

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

70. Отже, Верховний Суд доходить висновку, що Закон №2232-XII встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів і перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. Зі свого боку приписи постанови Кабінету Міністрів України розмежовують повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.».

Відтак, суд приходить висновку, що позивачем не доведено в установленому порядку належними доказами обставин з приводу того, що його матір має необхідність саме у постійному сторонньому догляді.

Крім того, згідно з ч.7 ст.26 Закону №2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Так, у додатку 19 цієї Інструкції визначено перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Згідно підп.26 п.5 Додатку 19, при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме:

у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

- документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

- висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Натомість, ні акта обстеження сімейного стану військовослужбовця, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на виконання указаної вище норми, ні висновку медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за ОСОБА_2 позивачем не представлено.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданого рапорту від 02.01.2025 року та долучених до нього документів є відсутніми. Разом з тим,відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 , в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправних дій, а тому його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у позовній заяві та відзиві на неї не зазначено та з матеріалів справи не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.