Справа № 300/5521/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5521/24 пров. № А/857/11812/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року з питань встановлення судового контролю у справі № 300/5521/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (ухвалу суду першої інстанції винесено суддею Тимощуком О.Л. в м. Івано-Франківську в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії позивача.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі також Закон № 2262-XII) з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі також Постанова № 704) щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

Зазначене рішення набрало законної сили 11.12.2024 на підставі ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду, якою апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі № 300/5521/24 повернуто скаржнику.

03.03.2025 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення. Заява мотивована тим, що відповідач, виготовляючи довідку на виконання рішення суду у справі за №300/5521/24, обрахував додаткові види грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадових окладів та окладів за спеціальними званнями, розрахованих з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а не на 01.01.2023.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить таку скасувати та постановити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 300/5521/24 задовольнити у повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги вказує, що позивач не погоджується з позицією відповідача щодо обрахування додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадових окладів та окладів за спеціальними званнями, розрахованих з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до частини першої статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 300/5521/24, так як суд не встановив, на час розгляду заяви, не виконання судового рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до частини третьої статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення ,»Ліпісвіцька проти України» № 11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Статтею 381-1 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною третьою статті 382-3 КАС України встановлено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту - накладення штрафу та можливістю встановлення нового строку для подання звіту. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі № 826/9960/15 (№11-1403апп18).

Суд зауважує, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, спосіб судового контролю, передбачений стаття 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, яке залишається невиконаним.

При цьому, аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.

У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними постановах від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 29.04.2022 у справі №120/2914/19-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Судом встановлено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 300/5521/24 відповідачем виготовлена довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 № 10/1/8576 від 20.12.2024 станом на 01.01.2023. До грошового забезпечення включені такі показники: посадовий оклад - 5370 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням майор - 1930 грн; надбавка за вислугу років (35%) - 2555 грн; таємність (10%) - 352 грн; НОПВС (ОВЗ+ПО+% вислуга) (65%) 4203,23 грн; премія (204%) 7180,8 грн.

Однак, позивач вважає, що у вказаній довідці відповідач протиправно не провів розрахунок додаткових видів грошового забезпечення з посадового окладу та окладу за військове звання станом на 01.01.2023.

Суд першої інстанції правильно застосував висновки щодо застосування законодавства у побідних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2024 у справі № 380/19324/23, де суд касаційної інстанції наголосив, що рішенням суду першої інстанції зобов`язано відповідача підготувати та надати до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення позивача відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-XII з врахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення перерахунку пенсії, без вказівки зазначення конкретного відсоткового значення (розміру) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Отже, відсутні підстави для звернення позивача до суду в порядку статті КАС України.

Так, у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 300/5521/24 судом надавалась оцінка позовним вимогам позивача про зобов`язання відповідача видати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-XII з врахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії.

У позовній заяві зазначалися вимоги щодо обов`язкового зазначення відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Питання ж розрахунку розміру додаткових видів грошового забезпечення, що повинні бути включені до довідки, в межах розгляду цієї справи судом не досліджувались, оцінка відповідним обставинам не надавалась. Рішення по суті таких вимог не приймалося, оскільки такі не заявлялися в позові.

Таким чином, позивач фактично не погоджується із діями відповідача, вчиненими на виконання судового рішення, а не з невиконанням рішення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вирішення питання визначення прожиткового мінімуму, який мав бути застосований відповідачем при розрахунку розміру додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за таємність, надбавки за особливості проходження служби) та премії, не може бути предметом розгляду у цій справі у спосіб та порядку, встановленими статтями 381-1 382-2 КАС України.

Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактування їх на власний розсуд.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанцій не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для її скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 381-1 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року з питань встановлення судового контролю у справі № 300/5521/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк