Справа № 638/4760/25
Суддя: Малахова О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4760/25
Провадження № 2-а/638/220/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ), представник адвокат Ходак В.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач), у якій Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 25.11.2024 № 910/п про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП; зупинити постанову про відкриття виконавчого провадження №77381618 від 05.03.2025, справу про адміністративне правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію за частиною третьою статті 210-1 КУПАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Ухвалою від 31.03.2025 відкрито провадження по адміністративній справі.

Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому зазначив, що 10.10.2024 ОСОБА_1 одержав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 в термін до 16.10.2024р під особистий підпис. Але в зазначений термін військовозобов`язаний не прибув. 21.11.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після перевірки всіх наявних документів було встановлено факт порушення військовозобов`язаним вимоги абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, абзацу 3 пункту 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 №1487, абзацу 2 частини десятої статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Враховуючи вищесказане громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення , передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП про що начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 виніс постанову №910/п від 25.11.2024. На підставі викладеного, Відповідач просить у позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу за наявними у справі матеріалами, встановив, що ОСОБА_1 одержав повістку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.10.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 в термін до 16.10.2024 під особистий підпис.

На вказаний виклик ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

25.11.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 склав постанову №910/п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, у зв`язку з порушенням законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП, за якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, у такому випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що військовозобов`язаний або резервіст, не вчинив дії спрямовані на оновлення даних. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у частині другій статті 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Суд встановив, що постанова № 910/п про адміністративне правопорушення передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 25.11.2024 не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 . Зокрема, у цій частині зазначено особу ОСОБА_3 , щодо якого установлено обставини порушення законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

При цьому, матеріали справи не містять доказів порушення Позивачем законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

Оскільки Відповідач не надав доказів порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, суд дійшов висновку про відсутність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у статті 3 Конституції України.

Також судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у постанові відомостей про прийняте рішення, ненадання належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушення викладеного в оскаржуваній постанові, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що постанова №910/п від 25.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП підлягає скасування, а позовна вимога задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 Велика Палата Верховного Суду зробила обов`язковий для застосування усіма судами (суддями) висновок: «Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.»

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

Судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн,покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 25.11.2024 №910/п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу про адміністративного правопорушення України.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот пять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 08.05.2025.

Суддя О.В. Малахова