Справа № 460/10455/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2025 року м. Рівне №460/10455/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Дацюк В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з`явився,

відповідача: представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимогу про сплату боргу (недоїмки), рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, відповідно до прохальної частини якої просив визнати протиправними та скасувати:

податкове повідомлення-рішення №3039/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 1 440 108,75 грн.;

податкове повідомлення-рішення №3037/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1 874 411,33 грн.;

податкове повідомлення-рішення №3038/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному 152 200,95 коп.;

податкове повідомлення-рішення №3041/ від 22.03.2024 року форми «ПС» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (за втрату документів) у розмірі 1020 грн.;

податкове повідомлення-рішення №3040/ від 22.03.2024 року форми «ПН» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (за не реєстрацію податкових накладних) у розмірі 47 600 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3043/ від 22.03.2024 року про сплату недоїмки з єдиного внеску у сумі 283 985,39 грн.;

рішення №3045/ від 22.03.2024 року за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 77 878,57 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з позовною заявою та усними поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням вимог податкового законодавства, без з`ясування всіх обставин та з надуманих причин. Зокрема, сторона позивача заперечувала встановлені в ході перевірки порушення податкового законодавства щодо ненадання до перевірки документів, які підтверджують показники податкової звітності з податку на прибуток фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за 2019 - 2022 роки, та не використання придбаних товарів/послуг по яких ОСОБА_1 сформований податковий кредит за період з січня 2019 по січень 2022 р. у зв`язку із не наданням до перевірки підтверджуючих документів, які б підтверджували факт використання товарів/послуг при здійснені господарської діяльності, покликаючись на те, що всі первинні бухгалтерські документи складені належним чином та є в наявності. Додатково, сторона позивача зауважувала, що контролюючим органом не було враховано під час перевірки документи, що підтверджують понесення позивачем витрат на виплату заробітної плати та витрат під час здійснення господарських операцій із деякими із контрагентів. Також Позивач звертає увагу, що контролюючим органом не заперечувалися фактичні обставини щодо наявності у Позивача ТМЦ, згадка про які містяться у податкових накладних, однак контролюючим органом, стверджується що придбані ТМЦ були використані поза межами господарської діяльності Позивача, а відтак, Позивач зобов`язаний був скласти податкові накладі за наслідком такого використання та самостійно визначити до сплати суми податкових зобов`язань із податку на додану вартість. Проте, сторона позивача наголошувала на тому, що такі твердження контролюючого органу про використання наявних у позивача ТМЦ поза межами власної господарської діяльності, і як наслідок необхідності у самостійному нарахуванні позивачем сум податкових зобов`язань з ПДВ, не заслуговують на увагу, у зв`язку із наданням під час перевірки значного обсягу первинних бухгалтерських документів, податкових накладних, які підтверджували самостійне нарахування податкових зобов`язань Позивачем з податку на додану вартість під здійснення операцій із реалізації придбаних ТМЦ, номенклатура, асортимент та кількість яких повністю співпадає ї із тими, які були придбані Позивачем, та по яким було сформовано податковий кредит.

Таким чином сторона позивача спростовуючи висновки відповідача про порушення платником податків вимог законодавства, просила скасувати в судовому порядку оскаржувані нею податкові повідомлення-рішення як протиправні.

Згідно з відзивом на позовну заяву та усними поясненнями представників Головного управління ДПС у Рівненській області, сторона відповідача позов не визнала. Свої заперечення обґрунтувала тим, що в ході проведення перевірки було встановлено відсутності у Позивача частини первинних документів, які б підтверджували б показники витрат позивача понесених під час здійснення ним господарської діяльності. При цьому, сторона відповідача наголошувала на тому, що ході перевірки виявлено факти використання придбаних ТМЦ, по операціям із придбання Позивачем ТМЦ, по сформовано податковий кредит, поза межами господарської діяльності, і як наслідок виникнення необхідності у самостійному нарахуванні позивачем сум податкових зобов`язань з ПДВ згідно пп. «г» п. 198,5 ст. 198 ПК України. За сукупністю наведеного, сторона відповідача в судовому засіданні просила відмовити в позові повністю.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 р. закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 18.03.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

Позивач ОСОБА_1 у період із 22.11.2004 р. по 24.01.2022 р. здійснював господарську діяльність як суб`єктом господарювання фізична особа-підприємець, номер запису 0001416.

24 січня 2022 р. на підставі власної заяви, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Позивача було припинено, про що внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В період здійснення господарської діяльності Позивач був зареєстрований платником податку на додану вартість, відтак, при здійсненні господарської діяльності Позивач володів правом на складання та реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зареєстрованими видами господарської діяльності Позивача були код КВЕД:

46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (основний),

46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами,

46.34 Оптова торгівля напоями,

46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами,

46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками,

46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення,

70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Як слідує із матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Рівненській області на підставі наказу № 136-п від 18.01.2024 р. проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне за період діяльності з 01.01.2019 р. по 24.01.2022 р.

За результатами перевірки складено акт №1096/Ж5/17-00-24-05-18/ від 31.01.2024 р., який отримано платником податків 31.01.2024 р., у відповідності до якого ревізорами зроблено висновок, щодо порушення ОСОБА_1 в період здійснення ним підприємницької діяльності норм податкового законодавства, а саме:

не ведення обліку доходів витрат господарської діяльності платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 р. по 24.01.2022 р., чим порушено абз. 5 п. 6 ст.128 Господарського кодексу України № 436-ГУ від 16.01.2003р., із змінами і доповненнями та п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України №2755-ГУ від 02.12.10р., із змінами і доповненнями;

п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3983085,32 грн., в т.ч. за 2019р. на 1362997,53 грн., за 2020 р. на 1091512,97 грн., за 2021 р. на 1471138,68 грн., за 2022 р. на 57436,14 грн.;

п. 2 ч. 1, п. 3 ст.7, ч.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-УІ (із змінами та доповненнями), встановлено заниження суми єдиного внеску на загальну суму 283985,39 грн., в т.ч. за 2019р. - 69492,96 грн., 2020р. - 71829,06 грн.,2021р. -138603,32 грн., 2022р. - 4060,05 грн.;

п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, пп. "г" п. 198.5 ст. 198, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), пп. 1 п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року № 21 (із змінами та доповненнями)., що призвело до заниження суми податкових зобов`язань на суму ПДВ 3571341грн., за січень 2019р. - 62412грн., лютий 2019р. - 123477 грн., березень 2019р. - 120223 грн., квітень 2019р. - 137372 грн., травень 2019р. - 143285 грн., червень 2019р. -101974 грн., липень 2019 р. - 82946 грн., серпень 2019 р. - 82946 грн., вересень 2019 р. - 107708 грн., жовтень 2019 р. - 92049 грн., листопад 2019 р. - 92696 грн., грудень 2019р. - 97531 грн., січень 2020 р. - 101319 грн., лютий 2020р. - 82418 грн., березень 2020 р. - 75947 грн., квітень 2020 р. - 69120 грн., травень 2020р. - 71452 грн., червень 2020 р. - 63194 грн., липень 2020р. - 58631 грн., серпень 2020 р. - 64159 грн., вересень 2020 р. - 87150 грн., жовтень 2020 р. - 63620 грн., листопад 2020 р. - 96235 грн., грудень 2020 р. - 138527 грн., січень 2021 р. - 59080 грн., лютий 2021р. - 104395 грн., березень 2021 р. - 148359 грн., квітень 2021 р. - 90624 грн., травень 2021р. - 148359 грн., червень 2021 р. - 75856 грн., липень 2021р. - 45900 грн., серпень 2021р. - 184754 грн., вересень 2021 р. - 138901 грн., жовтень 2021р. - 45156 грн., листопад 2021р. - 171962 грн., грудень 2021 р. - 124122 грн.;

п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України № 2755- VІ від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), оскільки ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 3571341 грн, вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках в т.ч. за січень 2019 р. 62412 грн., лютий 2019 р. - 123477 грн., березень 2019 р. - 120223 грн., квітень 2019 р. - 137372 грн., травень 2019 р. - 143285 грн., червень 2019 р. - 101974 грн., липень 2019 р. - 82946 грн., серпень 2019р. - 82946 грн., вересень 2019 р. - 107708 грн., жовтень 2019 р. - 92049 грн., листопад 2019 р. - 92696 грн., грудень 2019 р. - 97531 грн., січень 2020 р. - 101319 грн., лютий 2020 р. - 82418 грн., березень 2020 р. - 75947 грн., квітень 2020 р. - 69120 грн., травень 2020 р. - 71452 грн., червень 2020р. - 63194 грн., липень 2020р. - 58631 грн., серпень 2020 р. - 64159 грн., вересень 2020 р. - 87150 грн., жовтень 2020р. - 63620 грн., листопад 2020 р. - 96235 грн., грудень 2020 р. - 138527 грн., січень 2021р. - 59080 грн., лютий 2021 р. - 104395 грн., березень 2021 р. - 148359 грн., квітень 2021 р. - 90624 грн., травень 2021 р. - 148359 грн., червень 2021 р. - 75856 грн., липень 2021 р. - 45900 грн., серпень 2021 р. - 184754 грн., вересень 2021 р. - 138901 грн., жовтень 2021 р. - 45156 грн., листопад 2021 р. - 171962 грн., грудень 2021 р. - 124122 грн.;

пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, пп 1.4, пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, що призвело до заниження військового збору на загальну суму 331923,78 грн., в тому числі за 2019 р. - 113583,13 грн., 2020 р. - 90959,41 грн., 2021 р. - 122594,89 грн., 2022 р. - 4786,34 грн.;

пп. 1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, а саме: несвоєчасна сплата військового збору по терміну сплати 20.02.2020 р. суми 6528,94 грн., сплачено 05.03.2020 р. - 1500,00 грн. та 20.03.2020 р. -5304,15 грн.;

незабезпечення зберігання документів, визначених у пункті 44.1 ст.44 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, чим порушено п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями.

Із змісту вказаного вище акту слідувало, що висновки про порушення ОСОБА_1 вимог ПК України в частині достовірності формування податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску та нарахування податкових зобов`язань з ПДВ ґрунтувалися на твердженні податкового органу про те, що:

Перевіркою встановлено факт ненадання до перевірки документів, які підтверджують показники податкової звітності з податку на прибуток фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за 2019 - 2022 роки, саме видаткових накладних, актів виконаних робіт, наданих послуг, відомостей про виплату заробітної плати, книг обліку доходів і витрат, тощо, які підтверджуватимуть правомірність формування платником податків заявлених ним показників витрат у поданій податковій звітності. Як наслідок, контролюючим органом враховано в якості витрат лише дані про сплату ОСОБА_1 сум єдиного соціального внеску за себе та за найманих працівників, сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору з найманих працівників.

Перевіркою встановлено факти не використання придбаних товарів/послуг по яких ОСОБА_1 сформований податковий кредит за період з січня 2019 по січень 2022 р. у зв`язку із не наданням до перевірки підтверджуючих документів, які б підтверджували факт використання товарів/послуг при здійснені господарської діяльності. А відтак, контролюючим органом здійснено висновок про те, що ОСОБА_2 був зобов`язаний нарахувати до раніше придбаних товарів податкові зобов`язання виходячи із положень пп. г) п. 198.5, ст. 198 ПК України, як такі, що почали використовуватися в операціях що не є господарською діяльністю платника податку.

Перевіркою встановлено відсутність реєстрації податкових накладних по операціям, щодо яких виявлено факти заниження податкових зобов`язань, згідно пп. г) п. 198.5, ст. 198 ПК України.

Однак, 12.02.2024 р. Позивачем було направлено на адресу Відповідача заперечення до акту перевірки, разом із якими також надані документи, щодо яких в акті перевірки містилося твердження, як не надані. У зв`язку, із отримання заперечень від ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Рівненській області згідно наказу №465-п від 22.02.2024 р. було призначено повторну перевірку з метою перевірки доводів викладених ОСОБА_1 у власних запереченнях.

За результатами повторної перевірки ОСОБА_1 складено новий акт №2662/Ж5/17-00-24-05-18/ від 07.03.2024 р., який отримано Позивачем 07.03.2024 р., у відповідності до якого ревізорами зроблено висновок, щодо порушення ОСОБА_1 в період здійснення ним підприємницької діяльності норм податкового законодавства, а саме:

неналежне ведення обліку доходів і витрат господарської діяльності платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2019р. по 24.01.2022 р., чим порушено абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16.01.2003р., із змінами і доповненнями та п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.10р., із змінами і доповненнями;

п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 743 007,17 грн., в т.ч. за 2019 р. на 525 616,77 грн., за 2020 р. на 443 663,24 грн, за 2021 р. на 716 290,99 грн, за 2022р. на 57 436,14 грн.;

п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-УІ «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) та п. 44.1, п. 44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), а саме: не ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком та незбереження відомостей в порядку, передбаченому законодавством;

п. 2 ч. 1, п. 3 ст.7, ч.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-УІ (із змінами та доповненнями), встановлено заниження суми єдиного внеску на загальну суму 283 985,39 грн., в т.ч. за 2019 р. 69 492,96 грн., 2020 р. 71 829,06 грн., 2021 р. -138 603,32 грн., 2022 р. 4 060,05 грн.;

п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, пп. V' п. 198.5 ст. 198, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), п.п. 1 п. 3 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року № 21 (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження суми податкових зобов`язань на суму ПДВ 1 152 087 грн, в т.ч. за січень 2019 р. - 21868 грн, лютий 2019 р. - 25732 грн, березень 2019 р. - 32016 грн, квітень 2019 р. - 23166 грн, травень 2019 р. - 54432 грн, червень 2019 р. - 39658 грн., липень 2019 р. - 34341 грн, серпень 2019 р. - 32070 грн, вересень 2019 р. - 52538 грн, жовтень 2019 р. - 30840 грн, листопад 2019 р. - 33144 грн, грудень 2019 р. - 21593 грн, січень 2020 р. - 22736 грн, лютий 2020 р. - 14123 грн, березень 2020 р. - 13815 грн, квітень 2020 р. - 20978 грн, травень 2020 р. - 13734 грн, червень 2020р. - 17190 грн, липень 2020 р. - 10275 грн, серпень 2020 р. - 23401 грн, вересень 2020р. - 27002 грн, жовтень 2020р. - 23753 грн, листопад 2020р. - 19605 грн, грудень 2020 р. - 47705 грн, січень 2021 р. - 14451 грн, лютий 2021 р. - 25043 грн, березень 2021 р. - 25228 грн, квітень 2021 р. - 25706 грн, травень 2021 р. - 99801 грн, червень 2021 р. - 17860 грн, липень 2021 р. - 10176 грн, серпень 2021 р. - 107322 грн, вересень 2021 р. - 74406 грн, жовтень 2021 р. - 11157 грн, листопад 2021 р. - 47344 грн, грудень 2021р. - 37878 грн.;

п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України № 2755-У1 від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), оскільки ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 1 152 087 грн, вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках в т.ч. за січень 2019 р. - 21868 грн, лютий 2019 р. - 25732 грн, березень 2019 р. - 32016 грн, квітень 2019 р. - 23166 грн, травень 2019 р. - 54432 грн, червень 2019 р. - 39658 грн, липень 2019 р. - 34341 грн, серпень 2019 р. - 32070 грн, вересень 2019р. - 52538 грн, жовтень 2019р. - 30840 грн, листопад 2019р. - 33144 грн, грудень 2019 р. - 21593 грн, січень 2020 р. - 22736 грн, лютий 2020 р. - 14123 грн, березень 2020 р. - 13815 грн, квітень 2020 р. - 20978 грн, травень 2020 р. - 13734 грн, червень 2020 р. - 17190 грн, липень 2020 р. - 10275 грн, серпень 2020 р. - 23401 грн, вересень 2020 р. - 27002 грн, жовтень 2020 р. - 23753 грн, листопад 2020 р. - 19605 грн, грудень 2020 р. - 47705 грн, січень 2021 р. - 14451 грн, лютий 2021 р. - 25043 грн, березень 2021 р. - 25228 грн, квітень 2021 р. - 25706 грн, травень 2021 р. - 99801 грн, червень 2021 р. - 17860 грн, липень 2021 р. - 10176 грн, серпень 2021 р. - 107322 грн, вересень 2021 р. - 74406 грн, жовтень 2021 р. - 11157 грн, листопад 2021 р. - 47344 грн, грудень 2021 р. - 37878 грн.;

пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, пп 1.4, пп. 1.5 п. 16і підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, що призвело до заниження військового збору на загальну суму 145 250,60 грн, в тому числі за 2019 р. - 43801,40 грн, 2020 р. - 36971,93 грн, 2021р. - 59690,92 грн, 2022 р. - 4786,34 грн.;

пп. 1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, а саме: несвоєчасна сплата військового збору по терміну сплати 20.02.2020 р. суми 6528,94 грн., сплачено 05.03.2020 р. - 1500,00 грн. та 20.03.2020 р. -5304,15 грн.;

незабезпечення зберігання документів, визначених у пункті 44.1 ст.44 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, чим порушено п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями

Із змісту вказаного вище акту вбачається, що контролюючим органом було частково враховано надані разом із запереченнями на попередній акт перевірки документи, однак контролюючим органом також частково було відмовлено у врахуванні частини документів, у зв`язку із чим сформовано повторний висновок про порушення ОСОБА_1 вимог ПК України в частині достовірності формування податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску та нарахування податкових зобов`язань з ПДВ.

Однак, 13.03.2024 р. ОСОБА_1 було направлено на адресу Відповідача заперечення до акту перевірки №2662/Ж5/17-00-24-05-18/ від 07.03.2024 р., разом із якими також надані документи, щодо яких в акті перевірки містилося повторне твердження, як не надані, оскільки в ході податкової перевірки, контролюючим органом не було враховано частину документів, які стосувалися формування витрат по операціям із ФОП ОСОБА_3 , а також не було враховано документи, що підтверджували обсяги витрат ОСОБА_1 по виплаті заробітної плати для найманих працівників в продовж перевіряємого періоду.

В подальшому, за наслідком проведеної перевірки, контролюючим органом було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №3039/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 1 440 108,75 грн. (один мільйон чотириста сорок тисяч сто вісім грн. 75 коп.);

- податкове повідомлення-рішення №3037/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1 874 411,33 грн. (один мільйон вісімсот сімдесят чотири тисячі чотириста одинадцять грн. 33 коп.);

- податкове повідомлення-рішення №3038/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному 152 200,95 коп. (сто п`ятдесят дві тисячі двісті грн. 95 коп.);

- податкове повідомлення-рішення №3041/ від 22.03.2024 року форми «ПС» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (за втрату документів) у розмірі 1020 грн. (одна тисяча двадцять грн. 00 коп.);

- податкове повідомлення-рішення №3040/ від 22.03.2024 року форми «ПН» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (за не реєстрацію податкових накладних) у розмірі 47 600 грн. (сорок сім тисяч шістсот грн. 00 коп.);

- податкове повідомлення-рішення №3042/ від 22.03.2024 року форми «Ш» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (порушення строків сплати узгодженого грошового податкового зобов`язання ) у розмірі 652,90 грн. (шістсот п`ятдесят дві грн. 90 коп.).

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3043/ від 22.03.2024 року про сплату недоїмки з єдиного внеску у сумі 283 985,39 грн. (двісті вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять грн. 39 коп.);

- рішення №3045/ від 22.03.2024 року за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 77 878,57 грн. (сімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят вісім грн. 57 коп.).

Вказані податкові-повідомлення рішення, вимогу про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій було повторно надіслані Позивача контролюючим органом ОСОБА_1 згідно із листом ГУ ДПС у Рівненській області №7295/6/17-00-24-05-07 від 26.07.2024 р.

За результатами аналізу наявних матеріалів справи, пояснень та доводів сторін, суд частково не погоджується висновками контролюючого органу, що містяться в акті перевірки з огляду на наступне.

Так, із аналізу змісту акту перевірки вбачається що правовою підставою для формування висновків контролюючого органу про наявність відповідних порушень податкового законодавства слугують твердження ревізорів контролюючого органу про:

- ненадання до усіх перевірки документів, які підтверджують показники податкової звітності з податку на прибуток фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за 2019 - 2022 роки, саме видаткових накладних, актів виконаних робіт, наданих послуг, належним чином оформлених відомостей про виплату заробітної плати, тощо, які підтверджуватимуть правомірність формування платником податків заявлених ним показників витрат у поданій податковій звітності.

- не використання частини придбаних товарів/послуг по яких ОСОБА_1 сформований податковий кредит за період з січня 2019 по січень 2022 р. у зв`язку із не наданням до перевірки підтверджуючих документів, які б підтверджували факт використання товарів/послуг при здійснені господарської діяльності. А відтак, контролюючим органом здійснено висновок про те, що ОСОБА_2 був зобов`язаний нарахувати до раніше придбаних товарів податкові зобов`язання виходячи із положень пп. г) п. 198.5, ст. 198 ПК України, як такі, що почали використовуватися в операціях що не є господарською діяльністю платника податку.

- відсутність реєстрації податкових накладних по операціям, щодо яких виявлено факти заниження податкових зобов`язань, згідно пп. г) п. 198.5, ст. 198 ПК України.

Однак, з таким висновками контролюючого органу суд не може повністю погодитися з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що контролюючим органом було внесено до акту перевірки відомості щодо відсутності у Позивача усіх затребуваних документів, а саме видаткових накладних, актів виконаних робіт, наданих послуг, належно оформлених відомостей про виплату заробітної плати, трудових договорів, належним чином оформлених книг обліку доходів і витрат, тощо, які підтверджуватимуть правомірність формування заявлених ним показників витрат у поданій податковій звітності.

Так, на сторінках 10-11 Акту перевірки міститься перелік контрагентів ФОП ОСОБА_1 , документи по яких враховано контролюючим органом в якості доказів понесення витрат ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді.

Однак, як слідує із такого акту, під час перевірки, контролюючим органом не було враховано в складі витрат Позивача первинні документи (видаткові накладні, акт звірки, банківські) щодо його взаємовідносин із ФОП ОСОБА_3 , які мали місце в продовж 2020-2021 п. на загальну суму 337 142,70 грн. з ПДВ (280 952,25 грн. сума без ПДВ та ПДВ 56 190,45 грн.)

Водночас, судом встановлено, що вказані документи, що підтверджують понесення витрат під час здійснення операцій із придбання ТМЦ у ФОП ОСОБА_3 , надавалися Позивачем для врахування під час прийняття рішення, разом із його запереченнями від 13.03.2024 р. до акту перевірки,

А саме, як слідує із матеріалів справи, Позивачем разом із запереченнями до акту перевірки було представлено видаткові накладні №134206 від 02.09.2020 р. на суму 13910,40 грн, №178244 від 07.11.2020 р. на суму 63 058,50 грн., №196674 від 05.12.2020 р. на суму 58563 грн., №227767 від 26.01.2021 р. на суму 9 112,50 грн., №235302 від 05.02.2021 р. на суму 11056,50 грн., №236943 на суму 38515,50 грн., №400079 від 27.08.2021 р. на суму 19 552,50 грн, №408072 від 07.09.2021 р. на суму 45 076,50 грн., №419599 від 21.09.2021 р. на суму 21111 грн., №421826 від 23.09.2021 р. на суму 25887,60 грн., №474249 від 25.11.2021 р. на суму 28298,70 грн., банківські виписки що підтверджують проведення фактичних розрахунків за постановлений ФОП ОСОБА_3 товар, а також акт звірки взаєморозрахунків між Позивачем та згаданим контрагентом.

Оригінали вказаних документів були безпосередньо оглянуті в судовому засіданні, жодних зауважень щодо неповноти їх змісту представниками сторін не висувалося.

Окрім того, на сторінках акту перевірки ст. 11 та 12 міститься твердження ревізорів, про те, що представлені до перевірки копії відомостей про виплату заробітної плати є неприйнятними доказами понесення витрат на виплату заробітної плати, а саме у зв`язку із їх недоліками - відсутні їх номери, підписи підприємця, у зв`язку із чим копії таких відомостей до уваги не беруться.

Однак, на переконання суду, що наведені аргументи контролюючого органу не заслуговують на увагу, оскільки, в ході судового розгляду було встановлено, що Позивачем під час перевірки також надавалися оригінали таких відомостей, які містять усі необхідні реквізити (номери, підписи та печатки підприємця), а також видаткові касові ордери до них. Відомості про виплату заробітної плати за такими відомостями детально відображені у книгах обліку доходів та витрат. Наявність же будь-яких хиб у представлених копіях документів не може бути підставою для не врахування таких документів, за умови надання платником податків оригіналів документів, у яких такі хиби (зумовлені не достатньою якістю роботи копіювальної техніки) відсутні.

Судом також встановлено, що Позивачем, з метою усунення заявлених недоліків у представлених під час перевірки копіях документів, повторно надавалися для Відповідача копії спірних документів, які підтверджують виплату заробітної плати у перевіряємому періоді, яких описані в акту перевірки хиби (номери, підписи) відсутні разом із відповідними запереченнями від 13.03.2024 р. до акту перевірки. Окрім того, разом із запереченнями до акту перевірки Позивачем надавалися копії видаткових касових ордерів на виплату заробітної плати, трудових догорів із працівниками, повідомлень про прийняття на роботу.

Згідно представлених документів (відомостей та касових ордерів на виплату заробітної плати) слідує, що позивачем в період із січня 2019 р. по грудень 2021 р. було понесено витрати під час виплати найманим працівника заробітної плати на загальну суму 1 927 250,56 грн., а саме в якості заробітної плати Позивачем виплачено грошові кошти: у січні 2019 р на суму 51278,5 грн., у грудні 2019 р. на суму 79590 грн., у січні 2020 р. на суму 81788 грн., у лютому 2020 р. на суму 81788 грн., у березні 2020 р. на суму 70951,07 грн., у квітні 2020 р. на суму 40537,44 грн., у травні 2020 р. на суму 74392,27 грн., у червні 2020 р. на суму 52282,69 грн., у липні 2020 р. на суму29849,73 грн., у серпні 2020 р. на суму 82633,25 грн., у вересні 2020 р. на суму 91128,97 грн., у жовтні 2020 р. на суму 115935,61 грн., у листопаді 2020 р. на суму 55277,83 грн., у грудні 2020 р. на суму 80967,17 грн., у січні 2021 р. на суму 88127,75 грн., у лютому 2021 р. на суму 88187,75 грн., у березні 2021 р. на суму 83277,25 грн., у квітні 2021 р. на суму 78407 грн., у травні 2021 р. на суму 79091,25 грн., у червні 2021 р. на суму 79091,25 грн., у липні 2021 р. на суму 99208,21 грн., у серпні 2021 р. на суму 54114,86 грн., у вересні 2021 р. на суму 70509,51 грн., у жовтні 2021 р. на суму 72289 грн., у листопаді 2021 р. на суму 73287,20 грн., у грудні 2021 р. на суму 73258,65 грн.

Вказані оригінали документів - відомостей про виплату заробітної плати було безпосередньо оглянуто судом під час судового засідання, жодних із заявлених у акті перевірки недоліків такі документи не містили.

Згідно наданої разом із позовною заявою звітності Позивача за формою №1ДФ, яка подавалася ним за період із 2019 по 2022 роки, обсяги виплаченої заробітної плати зафіксовані у досліджених відомостях та касових ордерах на виплату заробітної плати повністю кореспондують інформації про обсяги фактично виплаченої заробітної плати по даним звітності Позивача за формою №1ДФ за відповідні звітні періоди.

Згідно пп. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п. 86.7. ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Відтак, суд приходить до висновку, що твердження контролюючого органу, щодо не врахування понесених витрат Позивача за наслідком господарських операцій із ФОП ОСОБА_3 та витрат позивача на виплату заробітної плати, не кореспондує фактичним діям Позивача, щодо неодноразового надання таких документів. Адже такі документи надавалися Позивачем для контролюючого органу, як під час перевірки, так і разом з запереченнями до акту перевірки, що з огляду на процедуру передбачену положеннями ст. 44.6, та 86.7 ПК України є безумовною підставою для їх врахування під час перевірки.

Разом із тим, здійснюючи аналіз акту перевірки, судом встановлено, що згідно висновків, що містяться в ньому, в ході перевірки було виявлено розбіжність між заявленими витратами Позивача, що відомості про яких відображені у його деклараціях та підрахунками проведеними в ході перевірки. Так, із акту перевірки слідує, що Позивачем у декларації про доходи заявлено за 2019 р. витрат на суму 8147833,90 грн., за 2020 р. витрат на суму 6644643,92 грн, за 2021 р. витрат на суму 8706159,46 грн. та за січень 2022 р. на суму 555541,10 грн. В той же час, в ході перевірки ревізорами Відповідача враховано витрати на суму 5227740,70 грн. за 2019 р., на суму 4179848,19 грн. за 2020 р., на суму 4726765,05 грн. за 2021 р. та 236451,45 грн. за січень 2022 р.

Як вказувалося, вище, в межах заявлених спірних відносин, Позивач вказує, що в ході перевірки не було враховано його витрати понесенні за насідком господарських взаємовідносин із ФОП ОСОБА_3 та витрати позивача на виплату заробітної плати. Згідно представлених Позивачем документів (видаткових накладних, банківських виписок, відомостей про виплату заробітної плати та касових ордерів) загальний обсяг таких додатково оспорюваних витрат складає 2 208 202,81 грн., із них: 130 868,85 грн. у 2019 р, 970475,28 грн. у 2020 р., 1 106858,68 у 2021 р.

Відтак, виходячи із наведених вище аргументів, судом проведено перерахунок витрат Позивача, які підтверджені в ході перевірки із урахування витрат, щодо включення яких до загального складу виник спір. Так, за наслідком проведеного перерахунку витрат Позивача, судом встановлено, що новий розмір витрат Позивача у такому разі складатиме 5 358 609,55 грн. за 2019 р., 5150323,47 грн. за 2020 р., 5833623,73 грн. за 2021 р. Вказані підрахунки нового розміру підтверджених витрат, дають підстави для визначення нового розміру розбіжностей між тими, які заявлені Позивачем у деклараціях, і тими, які підтвердженні в ході розгляду даного спору. Згідно проведених підрахунків, судом було визначено, що різниця у витратах Позивача за 2019 р. складатиме 2 789 224,35 грн., за 2020 р. складатиме 1494320,45 грн., за 2021 р. складатиме 2872535,73 грн., а за 2022 р. обсяг розбіжності залишається незнімним 319 089,65 грн. у порівняні із висновками акту перевірки, оскільки жодних додаткових підтверджуючих документів, Позивачем в під час вирішення даного спору представлено не було.

Виходячи, зазначених змін витрат Позивача, які були визначенні в межах вирішення даного спору, судом було проведено перерахунок податкових зобов`язань Позивача, визначених контролюючим органом із податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Так, згідно підрахунків суду, правомірним є додаткове визначення Позивачу податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб на суму 1 345 530,63 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 125 515,10 грн., із яких правомірно визначено контролюючим органом за 2019 р. 505 060,38 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 125 515,10 грн., за 2020 р. 268 977,68 грн., за 2021 р. 517 056,43 грн., за 2022 р. 57 436,14 грн.

Подібний перерахунок судом проведено під час перевірки правомірності визначення податкових зобов`язань позивача із військового збору. Так, згідно підрахунків суду, контролюючим органом правомірно додатково визначено податкові зобов`язання із військового збору для Позивача на загальну суму 112 127,55 грн. та застосовано штраф на суму 10 459,59 грн., із яких: за 2019 р. 41 838,37 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 10 459,59 грн., за 2020 р. 22 414,81 грн., за 2021 р. 43 088,04 грн., за 2022 р. 4 786,34 грн.

За таких підстав, суд констатує, що податкові повідомлення-рішення №3037/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, та №3038/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення Позивачу податкового зобов`язання за платежем військовий збір підлягають скасуванню на суму 403 365,60 грн. (397 476,51 грн. основне зобов`язання та 5889,09 штрафні санкції) та 33613,81 грн. (33 123,05 основне зобов`язання та 490,76 штрафні санкції) відповідно.

Разом, із тим, в ході проведених перерахунків витрат Позивача, судом встановлено, ново визначений розмір витрат Позивача у звітному періоді не призводить до змін податкових зобов`язань Позивача із єдиного соціального внеску, які визначені контролюючим органом.

Положеннями п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-УІ (із змінами та доповненнями) визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5'1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу' (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Пунктом 3 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-УІ (із змінами та доповненнями) передбачено: нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно з ч.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року' № 2464-УІ (із змінами та доповненнями): Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки визначеної статтею 7 цього Закону України бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-УІ (із змінами та доповненнями) максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Як слідує із акту перевірки (ст. 17, 18) контролюючим органом проведено розрахунок єдиного соціального внеску виходячи максимальної суми доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок, тобто нарахування єдиного внеску проведено в лише межах 15 мінімальних заробітних плат.

Разом із тим, проведений судом перерахунок витрат Позивача, який вплинув на розмір чистого оподаткованого доходу Позивача, не призвів до зниження бази оподатковування єдиним соціальним внеском, розмір якої згідно акту перевірки був обмежений 15 мінімальними заробітними платами. Таке зменшення чистого оподаткованого доходу Позивача в місячному його розрізі, не призвело до перевищення максимальної величини бази нарахування єдиного внеску над відповідним місячним доходом Позивача.

Відтак, з наведеного слідує, що проведенні судом перерахунки чистого оприбуткованого доходу позивача, не тягнуть за собою в потребу в скасуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3043/ від 22.03.2024 року про сплату недоїмки з єдиного внеску у сумі 283 985,39 грн., та рішення №3045/ від 22.03.2024 року за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 77 878,57 грн., оскільки такі з огляду на викладені вище доводи та обрахунки суду є правомірними та прийнятими виходячи із максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Що ж до податкових повідомлень-рішень №3041/ від 22.03.2024 року форми «ПС» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (за втрату документів) у розмірі 1020 грн. та №3042/ від 22.03.2024 року форми «Ш» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (порушення строків сплати узгодженого грошового податкового зобов`язання ) у розмірі 652,90 грн., то як слідує із акту перевірки, контролюючим органом було встановлено факти втрати Позивачем частини первинних бухгалтерських документів, а також факти не вчасної сплати узгоджених зобов`язань із військового збору.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Ставка збору складає 1,5 відсотки об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (підпункт 1.3 16і підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України) (у редакції дійсній на час подання Позивачем відповідної податкової звітності).

Підпунктом 1.2 пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) встановлено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Підпунктом 1.4 пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) встановлено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.

Так, згідно із акту перевірки (ст. 27) стверджується, що перевіркою своєчасності сплати військового збору до бюджету встановлено несвоєчасну сплату Позивачем військового збору по терміну сплати 20.02.2020р. суми 6528,94 грн., сплачено 05.03.2020р. - 1500,00 грн. та 20.03.2020р. - -5304,15 грн. чим порушено пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Із позовної заяви Позивача слідує, що жодних доводів щодо поважності причин затримки сплати самостійно визначених Позивачем сум військового збору в ній не міститься. Позивачем не було спростовано в цій частині висновки акту перевірки, а також не надано жодних пояснень, які вказували б на протиправність застосування відповідного штрафу згідно податкового повідомлення-рішення №3042/ від 22.03.2024 року форми «Ш».

Окрім того, із акту перевірки також слідує, що Позивачем не забезпечено належного зберігання документів, визначених у пункті 44.1 ст.44 Податкового кодексу, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, чим порушено п.44,3 ст.44 Податкового кодексу України. В ході судового розгляду справи, представником Позивача надавалися пояснення, що дійсно мало місце часткова втрата документів первинного обліку Позивача, і не всі документи вдалося Позивачу відновити та надати для контролюючого органу.

На переконання суду, відповідні висновки контролюючого органу щодо не належного зберігання документів Позивачем, кореспондують поясненням наданими зі сторони Позивача. Вказане свідчить про правомірність відповідного висновку контролюючого органу.

За таких підстав суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для скасування податкових повідомлень-рішень №3041/ від 22.03.2024 року форми «ПС» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (за втрату документів) у розмірі 1020 грн. та №3042/ від 22.03.2024 року форми «Ш» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (порушення строків сплати узгодженого грошового податкового зобов`язання із військового збору ) у розмірі 652,90 грн.

Що ж до податкових повідомлень-рішень №3039/ від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 1 440 108,75 грн. та №3040/ від 22.03.2024 року форми «ПН» про застосування адміністративного штрафу та інших санкції (за не реєстрацію податкових накладних) у розмірі 47 600 грн., то судом встановлено наступне.

Так, як слідує із акту перевірки (ст.23, 24) контролюючим органом стверджується про наявність в діях Позивача ознак порушення пп. 189.1 ст.189, пп. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України №2755-1У від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, а саме стверджуються, що ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 1 152 2087 грн, вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках в т.ч. за січень 2019р. - 21868 грн., лютий 2019р. - 25732 грн., березень 2019р. - 32016 грн., квітень 2019р. - 23166 грн., травень 2019р. - 54432 грн., червень 2019р. - 39658 грн., липень 2019р. - 34341 грн., серпень 2019р. - 32070 грн., вересень 2019р. - 52538 грн., жовтень 2019р. - 30840 грн., листопад 2019р. - 33144 грн., грудень 2019р. - 21593 грн., січень 2020р. - 22736 грн., лютий 2020р. - 14123 грн., березень 2020р. - 13815 грн., квітень 2020р. - 20978 грн., травень 2020р. - 13734 грн., червень 2020р. - 17190 грн., липень 2020р. - 10275 грн., серпень 2020р. - 23401 грн., вересень 2020р. - 27002 грн., жовтень 2020р. - 23753 грн., листопад 2020р. - 19605 грн., грудень 2020р. - 47705 грн., січень 2021р. - 14451 грн., лютий 2021р. - 25043 грн., березень 2021р. - 25228 грн., квітень 2021р. - 25706 грн., травень 2021р. - 99801 грн., червень 2021р. - 17860 грн., липень 2021р. - 10176 грн., серпень 2021р. - 107322 грн., вересень 2021р. - 74406 грн., жовтень 2021р. - 11157 грн., листопад 2021р. - 47344 грн., грудень 2021р. - 37878 грн.

Однак, за результатами аналізу доводів сторін та представлених до суду документів, суд не погоджується із твердженням ревізорів про заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1 152 087 грн., внаслідок необхідності застосування Позивачем положень пп. г) п. 198.5, ст. 198 ПК України, у зв`язку із використанням раніше придбаних товарів, по яким сформовано податковий кредит в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Як слідує із акту перевірки, підставою для формування висновків контролюючого органу про наявність вищевказаного порушення є посилання на висновки контролюючого органу щодо порушення описаного в розділі акту перевірки, яке стосується правильності нарахування податку з доходів фізичних осіб. Оскільки на переконання контролюючого органу, внаслідок ненадання усього обсягу первинних бухгалтерських документів не можливо підтвердити подальший рух придбаних товарно-матеріальних цінностей, в тому рахунку їх використання в господарській діяльності позивача.

Разом із тим, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в ході здійснення господарської діяльності складалися та реєструвалися податкові накладні у зв`язку із постачанням іншим суб`єктам господарювання товарів, що придбавалися ОСОБА_1 в ході здійснення власної торгівельної діяльності. Як вказувалося на те вище, основними видами діяльності ОСОБА_1 в період ого підприємницької діяльності були 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (основний), 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, 46.34 Оптова торгівля напоями, 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами, 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення.

Вказані види діяльності за своєю суттю передбачають такі елементи діяльності: 1) оптове придбання товару у виробника або офіційного його дистриб`ютора; 2) подальша реалізація товару для кінцевого споживача або роздрібного торгівельного закладу в менших оптових партіях із забезпеченням відповідної доставки або без неї. При цьому, під час перепродажу відповідного товару, ФОП ОСОБА_1 встановлювалася відповідна торгова націнка, яка в своїй сукупності призводила до формування відповідного чистого доходу у платника податків.

Як встановлено судом, з метою, підтвердження фактичних обставин щодо самостійного нарахування відповідних податкових зобов`язань із ПДВ за наслідком здійснення операцій із постачання товарів, Позивачем під час перевірки надавалися для контролюючого органу податкові накладні за період із січня 2019 р. по січень 2022 р., а також повідомлялося, що всі придбанні тмц були реалізовані контрагентам позивача, а відповідні податкові зобов`язання по виписаних під час такої реалізації накладних були відображені ним в податкових декларацій зі податку на додану вартість за відповідні періоди діяльності.

Як встановлено судом, усі податкові накладні, як ті що були виписані на ім`я Позивача, на підставі яких сформовано податковий кредит, так і ті що були сформовані ним при подальшому постачанні є належним чином зареєстрованими в ЄРПН, а також відображені у податковій звітності із ПДВ в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р.

Вказані звітність із ПДВ, як і зареєстровані податкові накладі на придбання та реалізацію, надавані для контролюючого органу та суду на DVD диску разом із запереченнями на первісний акт перевірки та позовом.

Так, в ході судового розгляду, під час огляду вмісту DVD диску із податковими накладними, судом було проведено співставлення обсягів та асортименту придбаного товару, що відображений в податкових накладних, які були зареєстровані на ім`я ФОП ОСОБА_1 від постачальників під час здійснення операцій із придбання в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р. із обсягами та асортиментом реалізованого товару, який зафіксований в податкових накладних, що були складені та зареєстровані ФОП ОСОБА_1 на ім`я інших суб`єктів господарювання (покупців товару) в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р., оскільки в кожному разі реєстрація податкових накладних здійснювалася за фактом постачання товару, як першої події.

За результатами дослідження оглянутих податкових накладних, які були зареєстровані на ім`я ФОП ОСОБА_1 від постачальників під час здійснення операцій із придбання в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р. та податкових накладних, що були складені та зареєстровані ФОП ОСОБА_1 на ім`я інших суб`єктів господарювання (покупців товару) в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р., судом було виявлено повну ідентичність обсягів та асортименту придбаного та реалізованого Позивачем товару, який зафіксований в податкових накладних. Вказані накладні, а також відомості щодо формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість відображені Позивачем в його податкові звітності у податковій звітності із ПДВ в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р. За наслідком включення у звітності Позивача податкових накладних, що формувалися Позивачем під час реалізації товару, останнім проведено нарахування податкових зобов`язань із ПДВ та визначено такі зобов`язання до сплати у відповідних розділах податкової звітності.

В той же час, відомостей, що наявності у Позивача на залишку тмц, який на час припинення його підприємницької діяльності не був реалізованих, за даними представлених податкових накладних та податкової звітності, судом виявлено не було.

Як слідує із акту перевірки, основним аргументом необхідності додаткового нарахування Позивачу сум податкових зобов`язань є твердження про наявність відповідного залишку тмц, які не були реалізовані Позивачем, та не представлення Позивачем усіх документів, які підтверджуються таку реалізацію. Однак, такі висновки контролюючого органу є суперечливими, адже в акті перевірки стверджується, що контролюючим органом не оспорюється правомірність та підставіть самостійного визначення Позивачем податкових зобов`язань із ПДВ в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р.

Так, на переконання суду, за вказані висновки контролюючого органу про відсутність документів на реалізацію придбаних товарно-матеріальних цінностей, є підставою для формування обґрунтованого сумніву у правомірності самостійного визначення Позивачем податкових зобов`язань із ПДВ в продовж періоду з січня 2019 по січень 2022 р. у зв`язку із ненаданням документів на реалізацію раніше придбаного ним тмц, по яким сформовано податковий кредит. Проте, таких висновків контролюючих орган не сформував, тим самим однобоко підійшов до питання дослідження руху придбаного Позивачем товару.

Із наявних у матеріалах податкових накладних, які отримувалися та формувалися Позивачем, фактично слідує, що один із той же товар в одному і тому ж обсязі Позивачем було реалізовано для свої контрагентів, що слугувало підставою для формування відповідних податкових зобов`язань Позивача, які ним самостійно відображені у декларація із ПДВ, а згідно висновків контролюючого органу у акті перевірки, той же самий товар і тих же обсягах, по яким позивач сформував податкові накладні на користь свої контрагентів, начебто використаний Позивачем поза межами господарської діяльності.

Вказане свідчить фактичну суперечність висновків податкового органу, щодо використання Позивачем придбаного товару, по якому під час придбання Позивачем сформовано податковий кредит, поза межами господарської діяльності, із даними податкової звітності Позивача (в розділі самостійно визначених ним податкових зобов`язань) та сформованими Позивачем податковими накладними, згідно яких такий товар був реалізований для його контрагентів, а податкові зобов`язання за наслідком такої реалізації відображено у податковій звітності із ПДВ. На переконання суду, такі дві підстави для нарахування податкових зобов`язань щодо одного й того ж товару, як його реалізація та його використання поза межами господарської діяльності є взаємовиключними, оскільки фактично їх одночасне застосування призводить до задвоєння податкових зобов`язань із ПДВ.

Для того, щоб сформувати висновок про щодо одного й того ж товару про його використання поза межами господарської діяльності, контролюючому органу слід було виключити із складу податкових зобов`язань Позивача суми податкових зобов`язань із ПДВ, які самостійно відображені ним у його податковій звітності із ПДВ, у зв`язку із реалізацією такого товару. Однак, таких дій контролюючий орган не вчинив, тим самим фактично визнав правомірність даних звітності Позивача, за якою такий товар був реалізований ним під час здійснення господарської діяльності.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що твердження контролюючого органу про невикористання частини тмц у власній господарській діяльності, інформація про реалізацію яких чітко прослідковується за даними ЄРПН, Позивача є необґрунтованим, оскільки не узгоджується із фактично представленими до перевірки та разом запереченнями на акт перевірки документами.

Так, згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно пп. г) п.198.5. ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту.

Покупцю товарів/послуг заборонено відносити суми ПДВ до податкового кредиту в разі відсутності факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг, податкових накладних у Реєстрі.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними або іншими документами, встановленими ПК, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту. Це право вони мають незалежно від часу внесення платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних до Реєстру. Визначальним є факт підтвердження операцій податковими накладним і факт внесення їх до Реєстру в строки визначені для складання та подання податкової звітності з ПДВ.

У відповідності до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. №1246, податкові накладні від постачальників були прийняті та зареєстровані податковим органом, а також включені ПВКФ «ФІАЛКА» до податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди, які були прийняті податковим органом без заперечень.

Згідно Постанови КМУ №117 від 21.02.2018 р. «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», визначено повноваження податкового органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної та або відмови в її реєстрації, а також критерії за якими повинен діяти такий орган. А саме згідно п.5, п. 6, п. 7 зазначеного Порядку Податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Слід наголосити, що на час складання податкових накладних та подачі їх на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, жодних рішень про зупинення їх реєстрації або відмови їх у реєстрації не приймалося.

Системний аналіз положень пп. г) п.198.5. ст. 198 та .п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, дає підстави стверджувати, що вказані підстави для визначення податкових зобов`язань із податку на додану вартість є взаємовиключними, оскільки за умови здійснення реалізації платником податків раніше придбаних товарно-матеріальних цінностей, по яким сформовано податковий кредит (за умови щодо такі дії платника податків підпадають під основні форми господарської діяльності позивача) із наступним відображенням відповідних податкових зобов`язань, які виникли за наслідком такої реалізації у складі податкової звітності, фактично виключають правові підстави для подальшого відображення платником податків податкових зобов`язань, у зв`язку із використанням такого товару поза межами господарської діяльності такого платника податків.

А відтак, суд приходить до висновку, щодо протиправності застосування положень пп. г) п. 198.5, ст. 198 ПК України до Позивача, за умови одночасного визнання контролюючим органом правомірності формування Позивачем таких зобов`язань згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України по одним і тим же товарам. Вказане свідчить про протиправний характер податкового повідомлення-рішення №3039/ від 22.03.2024 року, яким визначено для Позивача суми ПДВ.

Водночас, суд також не погоджується із твердженням контролюючого органу про притягнення Позивача до відповідальності внаслідок відсутності реєстрації податкових накладних по операціям щодо яких виявлено факти заниження податкових зобов`язань, база оподаткування яких визначено згідно пп. г) п. 198.5, ст. 198 ПК України (не використання в господарській діяльності). На переконання суду, оскільки твердження ревізорів контролюючого оргау, про заниження податкових зобов`язань з ПДВ не узгоджуються із викладеними вище висновками суду та суперечать чинному законодавству, то будь-яких обов`язків для складання та реєстрації податкових накладних у ФОП ОСОБА_1 не виникало. А відтак, штрафні санкції застосований контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні №3040/ від 22.03.2024 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За таких умов, суд вважає, що висновки акту перевірки порушують базовий правовий принцип - принцип правової визначеності та презумпцію правомірності дій платника податків.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі Sunday Times v. United Kingdom ЄСПЛ зазначає, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін «передбачено законом» передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

У справі Steel and others v. The United Kingdom Суд наголосив: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яка дія держави відповідає меті і не є свавільною.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Головне управління ДПС у Рівненській області належними і допустимими доказами у справі не довело повністю фактів наявності усіх перелічених в акті перевірки порушень ФОП ОСОБА_1 в охопленому перевіркою періоді вимог податкового законодавства.

Відтак, за усього наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з огляду на висновки суду, що сформовані у даному рішенні.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведеного, із урахуванням висновків щодо часткового задоволення позову, сплачена позивачем сума судового збору має бути частково компенсована позивачу пропорційно до розміру задоволених позивних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що з огляду на проведені судом розрахунки складає 7570,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області:

- №3039/ від 22.03.2024;

- №3040/ від 22.03.2024;

- №3037/ від 22.03.2024 року в частині визначення податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 403365,60 грн., в тому числі 397 476,51 грн. за основним зобов`язанням та 5889,09 грн. за штрафними санкціями;

- №3038/ від 22.03.2024 року в частині визначення податкового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному 33613,81 грн., в тому числі 33123,05 грн. за основним зобов`язанням 490,76 грн. за штрафними санкціями.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 7570,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне, Рівненська обл.,33023, )

Повний текст рішення складений 06 травня 2025 року

Суддя В.В. Щербаков