Справа № 480/3553/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2025 року Справа № 480/3553/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби, Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки відповідачем не доведено, що позивач при розмитненні автомобіля свідомо вніс до митної декларації недостовірні відомості про вартість товару. Також, позивач зазначає, що відповідач порушив строк визначений Податковим кодексом України (1095 днів) для визначення суми грошового зобов`язання.
Окрім того, позивач вказує, що відповідач визначаючи розмір штрафних санкції безпідставно визначив їх у розмірі 25%, а не 10%, як це передбачено вимогами Податкового кодексу України.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалами суду від 05.06.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання представника Сумської митниці про розгляд справи з викликом сторін та про залишення без розгляду позовної заяви по справі 480/3553/24.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог надав відзив у якому зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки у ході проведення перевірки було встановлено, що декларантом/уповноваженою особою при визначенні митної вартості товару, встановлено не врахування декларантом/уповноваженою особою при визначенні митної вартості товару транспортних витрат, зазначених в інвойсі №172588, саме, 1100,00 дол. США, та сплачених ОСОБА_1 .

Відповідно, Сумською митницею зроблено висновок, що на порушення ч. 2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52 та ч. 1 ст. 257 МК України платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару (а.с.54-84).

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.04.2018 митним постом «Центральний» Сумської митниці ДФС за МД типу «ІМ 40 ДЕ» №UA805180/2018/006970 здійснено митне оформлення товару «Автомобіль легковий, що був у використанні. Марка FORD. Модель ESCAPE S. Номер кузова: НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_2 . Календарний рік виготовлення - 2017. Модельний рік виготовлення - 2017. Тип двигуна - бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна - 2488 см3. Колір синій. Тип кузова універсал. Місць для сидіння, включаючи місце водія - 5. Колісна формула: 4x2. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначено в акті митного огляду та у експертному висновку автотоварознавчого дослідження: автомобіль після ДТП: вирвано передню ліву стійку, пошкоджено переднє ліве крило, лакофарбове покриття, сколи та подряпини на передній лівій частині автомобіля, пошкоджено пластикові елементи передньої частини автомобіля, кріплення передньої оптики, забруднена та пошкоджена оббивка салону та сидінь, потертості на легкосплавних дисках» (код згідно з УКТЗЕД).

Одержувачем товару (графа 8 МД) та особою відповідальною за фінансове врегулювання (графа 9 МД) є громадянин України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Декларування товару від імені декларанта ( ОСОБА_1 ) здійснювала уповноважена декларантом особа, ОСОБА_2 (ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), яка відповідно до частини 5 статті 266 МКУ має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

За вказаною МД були сплачені до Держбюджету України відповідні митні платежі (ввізне мито, акцизний податок, податок на додану вартість).

22 квітня 2021 року Слобожанською митницею Держмитслужби був прийнятий наказ №135 "Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) вимог законодавства України з питань митної справи" у якому зазначалось, що на підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 1 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI року та Інформації, наданої листом Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21, листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, наказано провести з 13.05.2021 по 14.05.2021 документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 16.04.2018 №UА805180/2018/006970.

На виконання вказаного наказу відповідачем у період з 03.05.2021 по 14.05.2021 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 16.04.2018 №UА805180/2018/006970, за наслідками якої складено акт від 17.05.2021 №25/21/7.14-19/.

Відповідно до висновків вказаного акту відповідачем встановлено порушення законодавства України з питань оподаткування платником податків громадянином України ОСОБА_1 :

1. частини 1 та 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 1 статті 257 та статті 368 Митного кодексу України, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 16.04.2018 №UА805180/2018/006970, наведена у Додатку 2 до Акту перевірки, на загальну суму 1 567,50 грн;

2. пункту 36.1 статті 36 та пункту 190.1 статті 190, Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) за митною декларацією від візного мита за митною декларацією від 16.04.2018 №UА805180/2018/006970 наведена у Додатку 2 до Акту перевірки, а загальну суму 3 448,49 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі Акту Слобожанською митницею Держмитслужби було визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та 25.06.2021 винесено податкові повідомлення рішення форми «Р»:

№ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби, що ввозяться суб`єктом підприємницької діяльності та громадянами на суму 1959 грн 38 коп. (1567,50 грн податкового зобов`язання та 391,88 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).;

№ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на суму 4310,61 грн (3448,49 грн податкового зобов`язання та 862,12 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Також відповідно до пояснень позивач та даних Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.12.2021 по справі 592/14866/21, позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено, а саме скасовано постанову виконуючого обов`язки першого заступника начальника Сумської митниці Хом`як А.В. у справі про порушення митних правил №0109/80500/21 від 06.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 15047 грн 97 коп., провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрити.

Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови суд зазначив наступне: «З наведеного вбачається, що відповідачем у ході провадження у справі про порушення митних правил не встановлено і під час розгляду справи у суді не доведено, що позивач діяв з прямим умислом з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та/або на підставі документів, які є недостовірними та/або містили недостовірну інформацію. Відтак, у діях позивача відсутній умисел на вчинення протиправних дій, що є обов`язковим елементом порушення митних правил, за що передбачена визначена у ст.485 МК України відповідальність».

Позивач не погоджуюсь з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями форми «Р» звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

10 квітня 2008 року Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ), чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ.

Згідно з частиною першою статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.

Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 227-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.

Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.

В той же час, відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання. Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення. Зазначене право митних органів закріплене у стандартному правилі розділу 2 Міжнародної Конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, зокрема: митна служба має можливість досягнення платежів шляхом здійснення поглибленого аудиту після закінчення операцій митного контролю. Відповідно до пункту 4.14 зазначеної Конвенції у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.

Статтею 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частини перша статті 345 МК України).

Частиною третьою та шостою статті 345 МК України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Переходячи до аналізу суті порушень законодавства України з питань митної справи при митному оформленні автомобіля громадянином України ОСОБА_1 , встановлених в ході перевірки, суд виходить з наступного.

Пунктом "а" та пунктом "b" частини 2 статті 7 Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі передбачено, що:

а) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

b) під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або з порівнюваними кількостями, або із кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів визначено статтею 368 МК України, частиною другою якої встановлено, що при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Частиною другою вказаної статті визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною другою статті 53 МК України перелічено документи, що подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів, в тому числі, такі як: декларація митної вартості; рахунок - фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин першої та другої статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.

Частиною двадцять першою статті 58 МК України зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.

Отже, митною вартістю є вартість товару, що фактично сплачена за товар. При цьому доказами, що підтверджують таку сплату та відповідно митну вартість, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Як вбачається з акту перевірки, складеного Сумською митницею, при проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970, встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались:

- реєстраційний документ на пошкоджений (selvage) транспортний засіб та права власності від 05.12.2017 №11715601;

- ордер замовлення (BILL OF SALE) на купівлю товару від 05.02.2018 № б/н на суму 3200 дол. США;

- декларація митної вартості без зазначення транспортних витрат, які додані до митної вартості товару;

- коносамент від 07.02.2018 №18020611 (контейнер CAIU8390376, booking number 101266293), доставка з NORFOLK (США) до порту м. Одеса (Україна);

- висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 13.04.2018 №770 (Сумське відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса); за оцінкою експерта вартість транспортного засобу на дату оцінки 13.04.2018 складає 65734,60 грн., що складає 2529,58 дол. США на дату дослідження по курсу НБУ (1 дол. США = 25,98635 грн.);

- платіжні документи (квитанції про сплату митних платежів від 10.04.2018 №122582 та від 16.04.2018 №123380; платник: ОСОБА_1 ; призначення: попередня оплата та доплата за митне оформлення автомобіля); - інші документи, необхідні для митного оформлення.

Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за другорядним методом (6-резервний) на рівні 96662,16 грн. (еквівалент 3700,00 дол. США грн. в перерахунку за курсом Національного банку України на день подачі МД: 1 дол. США = 26,124909 грн.).

За митною декларацією від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970 здійснено митне оформлення товару «Автомобіль легковий, що був у використанні - 1 шт. Марка FORD. Модель ESCAPE S. Номер кузова: НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_2 . Календарний рік виготовлення - 2017. Модельний рік виготовлення - 2017. Тип двигуна - бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна - 2488 см/ Колір синій. Тип кузова універсал. Місць для сидіння, включаючи місце водія - 5. Колісна формула: 4x2. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначено в акті митного огляду та у експертному висновку автотоварознавчого дослідження: автомобіль після ДТП: вирвано передню ліву стійку, пошкоджено переднє ліве крило, лакофарбове покриття, сколи та подряпини на передній лівій частині автомобіля, пошкоджено пластикові елементи передньої частини автомобіля, кріплення передньої оптики, забруднена та пошкоджена оббивка салону та сидінь, потертості на легкосплавних дисках» (код згідно з УКТ ЗЕД).

При цьому, як встановлено під час перевірки, 12.02.2021 Слобожанською митницею Держмитслужби отримано лист Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146вих21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021), в якому, крім іншого, надана інформація про трансакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу).

Листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, митниці додатково надано копії інвойсів (із засвідченням особою, на яку виписаний інвойс) на транспортні засоби, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони) та надано дозвіл митниці відповідно до статті 222 КПК України на використання цих даних.

За результатами опрацювання даної інформації встановлено, що через AT КБ «ПриватБанк» NEDAIVODA VALENTYN SAVELIIOVYCH здійснив сплату коштів за платіжним дорученням від 15.02.2018 (SW24I215072897) у розмірі 1100,00 дол. США на рахунок 002326957 Atlantic express corp. 7751 W. 88th St Illinois 60455 US/Bridqeview, із посиланням, серед іншого, на інвойс №172588, ідентифікаційні ознаки автомобіля VIN IFMCU0F70HUE65612, контейнер САІU390376, booking number 101266293; копія інвойсу №172588 (наявна в матеріалах перевірки) на суму 1100,00 дол. США містить інформацію про ідентифікаційні ознаки автомобіля, в тому числі, модель та VIN: 1FMCU0F70MUE65612, контейнер CAIU8390376, booking number 101266293.

Зазначені платежі були здійснені за перевезення транспортного засобу (автомобіль: марка - FORD, модель - ESCAPE S, календарний рік виготовлення - 2017, номер VIN: НОМЕР_2 ) та його транспортування в контейнері САШ8390376 за booking number 101266293.

За результатами аналізу електронних копій митних декларацій, оформлених в зоні діяльності Слобожанської митниці Держмитслужби, встановлено, що за МД типу «ІМ 40 ДЕ» від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970 здійснено митне оформлення ідентичного товару з описом «Автомобіль легковий, що був у використанні. Марка FORD. Модель ESCAPE S. Номер кузова: НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_2 . Календарний рік виготовлення - 2017...» та випущено у вільний обіг.

Перевіркою, шляхом порівняльного аналізу інформації, наданої листами Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021), Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021 та декларантом/уповноваженою особою при визначенні митної вартості товару, встановлено не врахування декларантом/уповноваженою особою при визначенні митної вартості товару транспортних витрат, зазначених в інвойсі №172588, саме, 1100,00 дол. США, та сплачених ОСОБА_1 .

Відповідно, Сумською митницею зроблено висновок, що на порушення ч. 2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52 та ч. 1 ст. 257 МК України платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.

Відповідно до частини 14 статті 354 МКУ під час перевірки правильності визначення митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за МД від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970 після його випуску у вільний обіг, прийнято рішення про коригування митної вартості товару, як бази оподаткування ввізним митом та податком на додану вартість у розмірі 112337,11 грн, яка складається з:

- з вартості товару 83599,71 грн. (еквівалент 3200,00 дол. США за курсом Національного банку України на дату митного оформлення 1 дол. США = 26,124909 грн., вартість зазначена у ордері замовлення (BILL OF SALE) на купівлю товару від 05.02.2018 № б/н);

- транспортних витрат до митного кордону України у сумі 28737,40 грн. (еквівалент 1100,00 дол. США за курсом Національного банку України на дату митного оформлення 1 дол. США = 26,124909 грн., вартість витрат зазначена у платіжному дорученні від 15.02.2018 (SW24I215072897) та інвойсі №172588).

Таким чином, в ході даної перевірки встановлено порушення законодавства України з питань оподаткування платником податку громадянином ОСОБА_1 :

- частини 1 та 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 1 статті 257 та статті 368 Митного кодексу України, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита за МД від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970, наведена у Додатку 2 до Акту перевірки, на загальну суму 1 567,50 грн, яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України;

- пункту 36.1 статті 36 та пункту 190.1 статті 190, Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) за МД від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970, наведена у Додатку 2 до Акту перевірки, на загальну суму 3 448,49 грн, яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

З аналізу наведених норм вбачається, що не виявлення митним органом під час митного оформлення порушень законодавства не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому. Встановлення митним органом факту заниження митної вартості є підставою для нарахування платнику податків податкового зобов`язання.

Ураховуючи викладене, суд погоджується з висновками митного органу щодо заниження позивачем митної вартості товару, що призвело до порушення ч. 1 та ч. 2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 21 ст. 58, ч. 1 ст. 257 та ст. 368 МК України, п. 36.1 ст. 36 ПК України, та до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита, а також до порушення п. 190.1 ст.190, п.36.1 ст.36 ПК України - заниження податкових зобов`язань по сплаті податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) за митною декларацією від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970.

Водночас, суд вважає помилковим застосування Сумською митницею штрафних санкції до позивача відповідно до п.123.2 ст. 123 ПК України в розмірі 25 %, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України).

Суд зазначає, що факт сплати митних платежів у меншому розмірі, ніж визначено законодавством, внаслідок зазначення у митній декларації недостовірних відомостей, є підставою для донарахування недоплачених податкових зобов`язань (митних платежів).

При цьому, з огляду на те, що має місце факт подання недостовірних відомостей щодо митної вартості транспортного засобу, внаслідок чого митні платежі сплачено не у повному обсязі, згідно з пунктом 54.4 статті 54, пунктом 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 ПК України контролюючий орган зобов`язаний був самостійно визначити суму грошових зобов`язань та донарахувати штрафні санкції.

В даному випадку підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало не визначення більшого розміру митної вартості товару, а сплата митних платежів у меншому розмірі, ніж визначено законодавством.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах держава не може нести тягар у вигляді недоплачених митних платежів і обов`язкового збору, так як їх несплата в повному обсязі не була наслідком помилки чи протиправного рішення, дії, бездіяльності відповідальних посадових осіб митних органів України при проведенні розмитнення транспортного засобу.

Статтею 123 ПК України передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання.

Так, відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Положеннями п.123.2 ст. 123 ПК України визначено, що діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З наведеного, можна зробити висновок, що застосування п. 123.2 ст. 123 ПК України, можливе лише у випадку встановлення податковим органом умислу в діях платника, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених ПК України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПК України.

При цьому згідно з абзацом другим зазначеного пункту діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, з системного аналізу вищевикладених норм, можна зробити висновок, що необхідною та достатньою підставою для встановлення умислу в діях платника, є встановлення обставин, які прямо стверджують, що платник податку не тільки усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки а й бажав їх настання. Саме бажання настання негативних наслідків є необхідною та достатньою умовою для встановлення умислу.

Своєю чергою, як визначено п. 112.2 ст. 112 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала змогу для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачено відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Положення пункту 109.3 статті 109 ПК України містять вичерпний перелік складів податкових правопорушень, для притягнення до відповідальності за які необхідно встановити вину платника податків. Це правопорушення, передбачені пунктами 123.2, 123.3 та 123.5 статті 123 ПКУ, пунктами 124.2, 124.5 статті 124 ПК України, а також пунктами 125-1.2, 125-1.4 статті 125-1 ПК України. І всі ці склади правопорушень передбачають умисел на їх вчинення.

Інші склади правопорушень, передбачених відповідними статтями ПК України, не вимагають встановлення вини для притягнення платника податків до відповідальності.

Матеріали справи, зокрема розрахунок податкового зобов`язання зі сплати митних платежів у зв`язку заниженням митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 16.04.2018 №UA805180/2018/006970, а також власне акт перевірки, не містять доказів того, що позивач удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених ПК України та МК України.

Також, суд звертає увагу, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.12.2021 по справі 592/14866/21, позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено, а саме скасовано постанову виконуючого обов`язки першого заступника начальника Сумської митниці Хом`як А.В. у справі про порушення митних правил №0109/80500/21 від 06.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 15047 грн 97 коп., провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрито.

Тобто відповідачем жодним чином не обґрунтовано правомірність застосування до платника податку саме п. 123.2 ст. 123 ПК України, положення якого передбачають накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи.

При цьому висновки контролюючого органу в акті перевірки та спірних податкових повідомлення-рішеннях про умисність дій позивача з посиланням на те, що дії позивача не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених ПК України та МК України, зокрема, що позивач мав можливість дотриматися норм чинного законодавства (надати до митного оформлення первинні документи про сплату за транспортний засіб та його транспортування, однак не вжив достатніх заходів для цього через те що, він діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності), не є доказами наявності умислу в діях платника податку, а лише свідчать про помилкове застосування позивачем приписів діючого законодавства щодо визначення митної вартості товару.

Отже, оскільки відповідачем не надано доказів та не доведено факт умислу в діяннях позивача, то суд вважає, що застосування п. 123.2 ст. 123 ПК України контролюючим органом є протиправним.

За таких обставин, суд звертає увагу на той факт, що у разі відсутності кваліфікуючої ознаки у вигляді умислу, діяння позивача утворює склад правопорушення, за яке відповідальність має наступати на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 10 відсотків.

Також слід зазначити, що такий розмір є меншим за той, який був передбачений пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, в редакції норми станом на 25.06.2021, тобто на час виникнення спірних правовідносин та до внесення змін до Податкового кодексу України, що вказує на пом`якшення міри відповідальності.

Аналогічний правовий висновок приведено Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 420/4099/22.

Суд зазначає, що позивачем дійсно не було включено до митної вартості товару суму коштів, сплачену за платіжним дорученням від 15.02.2018 (SW24I215072897), що призвело до заниження податкових зобов`язань зі сплаті ввізного мита та зі сплати податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів за митною декларацією від 22.10.2018 №UA805180/2018/020614, що є підставою для застосування п. 123.1 ст. 123 ПК України та тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 15%. Водночас, суд вважає обґрунтованим застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10%.

Отже, податкове повідомлення-рішення Сумської митниці № від 25.06.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «мито на транспортні засоби, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами», підлягає скасуванню в частині визначення штрафної санкції у сумі 235,13 грн, а податкове повідомлення-рішення від № від 25.06.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» підлягає скасуванню в частині визначення штрафної санкції у сумі 517,27 грн.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що спірна перевірка була проведена з порушенням приписів підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, суд зазначає наступне.

Так, підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Разом з тим, Законом України від 16.01.2020 №466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» пункт 75.1 статті 75 ПК України доповнено абзацом третім такого змісту: "Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України". Зазначений Закон набрав чинності 23.05.2020.

Підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

Виходячи із викладеного, мораторій щодо проведення перевірок, встановлений підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, з 23.05.2020 не розповсюджується на перевірки, що проводяться митними органами, а тому є необґрунтованими твердження позивача про те, що зазначена перевірка в порушення підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, була проведена митним органом під час дії мораторію.

Щодо доводів позивача про недотримання митним органом визначеного ст. 102 ПК України 1095 денного строку для донарахування позивачу податкових зобов`язань суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 345 МК України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

За приписами п. 102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що митний орган може провести перевірку платника податків та визначити суму грошових зобов`язань у випадках визначених законом не пізніше закінчення 1095 з дня що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Згідно матеріалів справи митне оформлення транспортного засобу позивача було здійснено на підставі митної декларації від 16.04.2018, в той же час податкові повідомлення рішення прийнято відповідачем 25.06.2021, тобто у строк понад 1095 днів.

Таким чином суд погоджується з доводами позивача, що спірне податкове повідомлення рішення було прийнято після спливу 1095 днів з часу подання митної декларації, однак вважає, що відповідачем не було пропущено визначений ст. 102 ПК України строк у зв`язку з наступним.

Законом України від 13.05.2020 р. № 591 ХІ внесено зміни до Податкового кодексу України щодо термінів перебігу строків давності, визначених ст. 102 ПК України, зокрема встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу (абзац 11 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «перехідні положення» ПК України).

З огляду на вказані норми, починаючи з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, зупинився перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 1 МК України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

За приписами ч. 12. ст. 354 МК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

Таким чином, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо строків визначення митними органами податкових зобов`язань за податковими повідомленнями рішеннями, визначені Податковим кодексом України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строки визначення податкових зобов`язань визначених ст. 102 ПК України не були порушені відповідачем з огляду на зупинення перебігу строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 139 КАС України враховуючи часткове задоволення позову, позивачу пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби, Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської митниці № від 25.06.2021 в частині визначення штрафних санкцій на суму 235,13 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської митниці № від 25.06.2021 в частині визначення штрафних санкцій на суму 517,27 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (м. Суми, вул. Ю. Вєтрова, 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судового збору у розмірі 148,86 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько