Справа № 440/13961/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 травня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13961/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.04.2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій він просить зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання рішення по справі № 440/13961/24 , врахувавши той факт, що надання відповідачем інформації у тому вигляді, в якому вона була надана - з приховуванням переліку посад, що унеможливлює встановлення відповідності конкретної відсотковості премії конкретній посаді та встановити повноту інформації щодо посад, не є виконанням рішення у розумінні ст.370 КАСУ.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачем направлено позивачу наказ від 13.02.2023 року № 74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу та наказ від 20.01.2023 №34 щодо надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року з приховуванням персональних даних - службових осіб, проти чого не заперечує, оскільки це і становило суть запиту позивача. Між тим, позивач просив та у судовому порядку на відповідача покладено обов`язок з надання позивачу означеної публічної інформації за всіма тарифними розрядами та посадами. Однак, поміж приховування персональних даних службових осіб, відповідач також у наданій публічній інформації приховав і посади, відтак, з отриманих документів не вбачається встановити конкретику того, якій саме посаді відповідав конкретний відсоток надбавки за особливості проходження служби та премії. І якщо з копії наказу від 20.01.2023 №34 вбачається, що відсоток надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року на рівні 50% є однаковим, тобто встановлений за всіма посадами, відтак, в принципі перелік посад у даному аспекті і не є визначальним, то з копії наказу від 13.02.2023 року № 74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу вбачається, що відсоткові розміри премії різняться у відповідності від тарифного розряду певної посади, однак якої саме, встановити неможливо, оскільки перелік посад у наданій публічній інформації відповідач приховав, попри той факт, що у судовому порядку ретуш (приховування) певної інформації стосувалось лише персональних даних - прізвищ, імен та по батькові діючих на той час осіб рядового та начальницького складу.

Таким чином, фактично, рішення по справі № 440/13961/24 відповідач виконав неналежно, оскільки з наданої ним публічної інформації неможливо встановити ті дані, на досягнення яких позивачем було спрямовано відповідний запит про надання публічної інформації, право на що позивач підтвердив у судовому порядку, а саме: з`ясування того, який відсоток премії у січні 2023 року будо дійсно встановлено особам рядового та начальницького складу у конкретиці переліку посад.

В частині виконання рішення щодо надання публічної інформації, яка стосувалась надбавки за особливості проходження служби, приховування посад не заважає позивачеві встановити ту істину, що усім особам рядового та начальницького складу, у незалежності від посади, відсоток названої складової грошового забезпечення є однаковим та складає 50%. У свою чергу, щодо інформації про преміювання, такими діями ретушшю переліку посад, відповідач фактично проігнорував настанови суду у справі №440/13961/24, який задовольняючи позов, не встановив, що така інформація має обмежений доступ.

02.05.2025 представником відповідача надано до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що за результатами повторного розгляду, який проводився з врахуванням висновків суду, вимог чинного законодавства та відомчих нормативних актів, на адресу ОСОБА_1 направлено лист від 11.04.2025 № 65050-3660/65190 додатками до якого долучено копії всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, а саме наказів Головного управління від 20.01.2023 № 34 у 1 томі на 60 аркушах, та наказу від 13.02.2023 № 74 у 1 томі на 61 аркуші. Таким чином, за результатами повторного розгляду Головним управлінням запиту про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх. № 39-ЗПІ від 02.10.2024) надано ОСОБА_1 копії всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних, з урахуванням висновків суду у цій справі. Вказував, що надання наказів із розкриттям посад (та відповідно тарифних розрядів) під час широкомасштабної військовою агресії російської федерації проти України, повністю розголошує інформацію, яка дає можливість встановити кількісний склад, як Головного управління, так й підпорядкованих підрозділів, у тому числі, які розташовані в зоні ведення активних бойових дій. Крім того надання, під час воєнного стану, інформації про посади, розкриває штат технічного озброєння Головного управління та сил цивільного захисту, територіальну розстановку сил та засобів на території обслуговування, стан медико-біологічного та хімічного захисту, тощо. Таким чином розголошення, під час дії військового стану, введеного в наслідок військової агресії запитуємої інформації, може негативно вплинути на обороноздатність, як регіону так й Держави в цілому. Просив прийняти та затвердити звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 07.01.2025 у справі № 440/13961/24. Визнати рішення Полтавського окружного адміністративного суду 07.01.2025 у справі № 440/13961/24 виконаним у повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області у наданні ОСОБА_1 публічної інформації у вигляді копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024) про надання копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних, з урахуванням висновків суду у цій справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі № 440/13961/24 залишено без змін.

Отже, в силу статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24 набрало законної сили 28.03.2025.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтями 382, 382-3 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу.

Так, згідно з положеннями частин 1, 3, 4 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

Частинами 1, 2 статті 382-1 КАС України передбачено, що суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу (частина 1 статті 382-3 КАС України).

Згідно з частинами 3, 4 статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Таким чином, судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Отже, вказаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Верховний Суд в ухвалах від 18.04.2022 у справі № 754/12702/14-а та від 11.05.2023 у справі № 640/9835/20 дійшов висновку, що судовий контроль в порядку норм статті 382 КАС України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов: рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання; існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання; існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення; загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату; або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.

У постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №640/13988/19 викладено правову позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою та пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини третьої, частиною четвертою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, в межах примусового виконання судового рішення державний виконавець перевіряє виконання виконавчого документу, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Тобто виконання рішення суду, яке набрало законної сили, у першу чергу забезпечується шляхом вчинення дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та спрямованих на примусове виконання судового рішення.

Такі заходи на даний час не вичерпано.

Суд зазначає, що позивач не звертався за виконавчим листом до суду по справі №440/13961/24, та не пред`являв його до органів державної виконавчої служби.

Оскільки, завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є саме виконавче провадження, яке здійснюється органами державної виконавчої служби, куди позивач не звертався, а тому підстав для встановлення судового контролю немає.

За таких обставин, у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №440/13961/24 слід відмовити.

Стосовно додаткових пояснень у справі, у яких представник відповідача просить прийняти звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі № 440/13961/24, суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаного звіту, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, умовою подання до суду звіту про виконання рішення суду є встановлення судом судового контролю за виконанням рішення суду та відповідно встановлення строку для подання такого звіту.

Проте судом встановлено, що за наслідками розгляду справи судом не встановлювався судовий контроль за виконанням рішення суду, суд не зобов`язував відповідача подати звіт про виконання судового рішення по справі №440/13961/24, тому в даному випадку, суд не зобов`язаний перевіряти виконання судового рішення. Таким чином, звіт відповідачем поданий не у відповідності до вимог ст.382 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для повернення звіту про виконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду 07.01.2025 у справі № 440/13961/24, як такого, що поданий не у відповідності до вимог КАС України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 229, 243, 248, 256, 294, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 07.01.2025 у справі № 440/13961/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва