Справа № 643/12425/24
Суддя: Замікула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/27/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2025 м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Замікули Б.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнарьова І.Р.

представника позивача адвоката Манька О.М. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Федюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №3236765 від 10.10.2024, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача прийнята всупереч вимог законодавства. Позивач наполягала, що вона не порушувала вимог п. 8.4. Правил дорожнього руху (далі - ПДР) в частині проїзду на заборонений знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на ділянці дороги на вул. Громадянській, поблизу буд. № 7 в м. Харкові, та заперечила сам факт перебування транспортного засобу під її керуванням у вказаному місці. Також вказувала на порушення поліцейськими порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.12.2024, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав до суду відзив, в якому зазначив, що внаслідок невиконання позивачем вимог дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на вул. Громадянській, поблизу буд. № 7 в м. Харкові та порушення п. 8.4 ПДР поліцейські зупинили водія на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Встановивши в діях водія склад адміністративного правопорушення, у відповідності до ст. 278 КУпАП поліцейський, розпочав підготовку до розгляду справи, за наслідками якої відносно позивача було винесено оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підтвердження правомірності дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та обставин, викладених в оскаржуваній постанові, представник відповідача надав відеозапис із нагрудних камер поліцейських.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 судом з власної ініціативи витребувано у Департаменту патрульної поліції докази, що підтверджують встановлення дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» в зоні руху автомобіля позивача за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, поблизу буд. № 7 на момент складання постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3236765 від 10.10.2024.

На виконання вказаної ухвали представник відповідача надав відповідь Комунального підприємства «Харків-Сигнал» щодо проекту схеми організації дорожнього руху на прилеглих вулицях до ТЦ «Нікольський», яка була створена на початку будівництва ТЦ.

Крім того, представник відповідача надав до суду додаткові пояснення, до яких долучив копію листа т.в.о. начальника УПП в Харківській області ДПП від 10.07.2024 з картографічними матеріалами щодо погодження організації дорожнього руху на ділянці вулично-шляхової мережі, яка досліджується в рамках даної справи.

Представник позивача подав до суду клопотання про визнання недопустимим та недостовірним вказаний доказ, зазначивши, що приписами ст. 27 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-комунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення. Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування.

Також посилався на положенням ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги», якою визначено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

З наведених підстав представник позивача наполягав, що оскільки схема організації дорожнього руху на прилеглих вулицях до ТЦ була реалізована силами та за рахунок ТЦ «Нікольський», всупереч встановленому законом порядку, не спеціалізованою службою, без погодження та передачі на баланс спеціалізованого комунального підприємства КП «Харків Сигнал», схема вважається невпровадженою, так як всі технічні засоби організації дорожнього руху застосовані відповідно до затверджених проектів рішень, не підтверджено актом, складеним за результатами контрольної перевірки, за участі представників організації-замовника та уповноваженого органу Національної поліції України, що свідчить про невиконання вимог чинних нормативно-правових документів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

В подальшому представник позивача надав копію листа КП «Харків Сигнал» від 10.03.2025, наданий на адвокатський запит, на підтвердження того, що дорожній знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на перехресті вул. Громадянська та вул. Григорія Сковороди, вул. Громадянській відсутній, на баланс підприємства не передавався та ним не обслуговується.

Представник відповідача надав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що твердження представника позивача про незаконність встановлення дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на ділянці дороги, що є предметом дослідження у цій справі є хибною, відтак рішення поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за невиконання вимог вказаного дорожнього знаку є правомірними .

В обґрунтовування своєї позиції представник відповідача зазначив, що відсутність дорожніх знаків на балансі КП «Харків Сигнал» свідчить виключно про відсутність у цього підприємства відповідного майна на праві господарського відання або оперативного управління та не вказує про незаконність встановлення дорожніх знаків. Дозвіл на встановлення дорожніх знаків на автомобільних дорогах місцевого значення надається уповноваженим органом місцевого самоврядування. З такою заявою може звернутися будь-яка фізична або юридична особа, у якої, після отримання дозволу на встановлення знака, в подальшому зберігається відповідна документація. Відтак, відсутність технічної документації у КП «Харків Сигнал» не може вважатися автоматичним свідченням незаконності встановлення дорожнього знака, оскільки балансоутримувач та ініціатор встановлення можуть бути різними особами.

Водночас, у межах своїх повноважень, визначених Законом України «Про Національну поліцію», патрульна поліція зобов`язана здійснювати нагляд за дотриманням вимог дорожніх знаків учасниками дорожнього руху.

В ході розгляду справи позиція учасників залишилась незмінною.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи під час проголошення судового рішення, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив таке.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3236765 від 10.10.2024 (далі постанова), яка винесена інспектором 3 взводу 6 роти 4 батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Яловенко І.В., водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Підставою для винесення постанови слугувало порушення водієм вимог п. 8.4. ПДР, яка 10.10.2024 о 15 год. 47 хв., керуючи автомобілем Hyundai Kona, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимог дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», здійснила рух в зоні дії знаку на ділянці дороги по вул. Громадянській, поблизу буд. № 7 в м. Харкові.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положенням ч. 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Об`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Правовими актами, які регулюють відносини в зазначеній сфері, є КУпАП, закони України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію», Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та інші.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Положенням ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

Приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Судом досліджено додані відповідачем до відзиву медіа-файли, засвідчені електронно-цифровим підписом, на яких відтворено подію за участю позивача, де зафіксована основна об`єктивна інформація.

Зокрема, на відеофайлі «відеозапис з портативного відерегістратора» зафіксовано, що працівники поліції зупинили автомобіль Hyundai Kona червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та повідомили їй, що вона здійснила рух в зоні дії знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушила вимоги п. 8.4. ПДР. В ході розмови ОСОБА_1 жодним чином не заперечила проїзду нею на заборонений дорожній знак, хоча не була позбавлена можливості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення висловити свої заперечення.

Також на відеозаписі зафіксовані беззмістовні розмови водія із поліцейськими, які не стосуються суті правопорушення та не спростовують змісту оскаржуваної постанови. Позивач під час розгляду справи поліцейським не заявляла клопотань про відкладення розгляду справи чи надання їй правової допомоги.

Обставини, відображені на відеозаписі та досліджені в судовому засіданні сторонами не заперечувались.

На переконання суду, досліджене відео свідчить, що поліцейським були дотримані процедура і порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд також зауважує, що представник позивача в ході розгляду справи дотримувався непослідовної позиції, оскільки одночасно заперечував факт перебування своєї довірительниці в зоні дії знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на ділянці дороги на вул. Громадянській, поблизу буд. № 7 в м. Харкові, одночасно заперечував законність встановлення вказаного знаку, збираючи відповідні докази та заперечував на підтвердження . Крім того, представник позивача активно займався збиранням та оцінкою доказів в частині законності встановлення вказаного знаку.

Отже, така позиція представника позивача у сукупності із наявними у справі доказами, зокрема, відеозаписами з камер поліцейських, лише підтверджує факт руху автомобіля його довірительниці в зоні дії знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на ділянці дороги на вул. Громадянській, поблизу буд. № 7 в м. Харкові, як це зазначено в оскаржуваній постанові.

Водночас, вирішуючи питання наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне надати оцінку законності встановлення дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на перехресті вул. Григорія Сковороди та вул. Громадянській в м. Харкові та відхиляє доводи представника відповідача, що вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду іншої справи.

Суд вважає, що дотримання процедури встановлення дорожнього знаку безпосередньо впливає на законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за його невиконання, у зв`язку з чим зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» (далі Закон № 2862-IV) вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Положенням ст. 17 Закону № 2862-IV визначено, що управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону № 2862-IV основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, серед іншого, є: 1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; 2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, правилами та нормами;

Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 21 Закону № 2862-IV органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв;

За змістом ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-XII) державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 6 Закону № 3353-XII до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: виконання вимог законодавства та рішень органів виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами; керівництво та контроль за діяльністю підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання за виконанням вимог законодавства, рішень органів державної виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку;

За змістом ч. 1 ст. 27 Закону № 3353-XII організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-комунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті (ч. 2 ст. 27 Закону № 3353-XII).

Наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 434 від 20.12.2017 прийнято ряд національних нормативних документів, серед яких ДСТУ 8752:2017 «Безпека дорожнього руху. Проект організації дорожнього руху. Правила розроблення, побудови, оформлення. Вимоги до змісту» (далі ДСТУ 8752:2017).

Як визначено п. 1.2. ДСТУ 8752:2017 цей стандарт застосовний під час розроблення проектної документації з організації дорожнього руху під час будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг та вулиць, а також об`єктів дорожнього сервісу.

Відповідно до п. 3.11 схема організації дорожнього руху (схема ОДР) Кресленик, на якому у вигляді умовних познак показано розміщення технічних засобів організації дорожнього руху на ділянці дороги (вулиці) або в місцях розташування об`єктів дорожнього сервісу.

Проект (схема) ОДР підлягає погодженню з уповноваженим підрозділом Національної поліції України та затвердженню в установленому порядку. Лист на погодження подає організація-розробник. Розділ ОДР у складі проектної документації на будівництво, ремонт дороги (вулиці), об`єкт дорожнього сервісу погоджують та затверджують разом із зазначеною документацією (п. 5.5).

Як зазначено п. 10.1, проект (схема) ОДР, розроблений відповідно до цього стандарту, упроваджують на підставі наказу замовника або в іншому встановленому порядку.

Водночас, згідно з п. 10.2 упровадження змін до схеми ОДР відбувається безпосередньо після їхнього погодження та затвердження в установленому порядку.

Проект (схема) ОДР, зміни до схеми вважають впровадженими, якщо всі ТЗОДР застосовані відповідно до затверджених проектних рішень, що підтверджено актом, складеним за результатами контрольної перевірки, за участі представників організації-замовника та уповноваженого органу Національної поліції України (п. 10.3.).

Враховуючи викладене, невиконання вимог п. 10.1. 10.3. ДСТУ 8752:2017 означає, що схема організації дорожнього руху на перехресті вул. Григорія Сковороди та вул. Громадянській в м. Харкові. ділянці вулиці, зокрема встановлення дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», не була впроваджена.

Також суд зауважує, що про необхідність виконання вимог ДСТУ 8752:2017 безпосередньо зазначено представником Управління патрульної поліції в Харківській області у листі від 10.07.2024 під час погодження схеми організації дорожнього руху.

Суд не заперечує, що схема організації дорожнього руху може розроблятись не лише на замовлення органу місцевого самоврядування, але й інших заінтересованих суб`єктів, проте контроль за організацією дорожнього руху на території міста покладено виключно на відповідну міську раду та її виконавчі органи, як це визначено ст. 6 Закону № 3353-XII.

Як вбачається із листа КП «Харків Сигнал» від 10.03.2025, наданого представником позивача, дорожній знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» на перехресті вул. Громадянська та вул. Григорія Сковороди, вул. Громадянській відсутній, на баланс підприємства не передавався та ним не обслуговується.

За диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Як визначено ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постанові від 29.11.2019 у справі № 818/154/16, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи; в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення; принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

З урахуванням вказаного принципу адміністративного судочинства, встановлені у цій справі обставини щодо порушення процедури встановлення дорожнього знаку, на переконання суду, виключають підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за невиконання нею вимог дорожнього знаку. Інакше, це породжуватиме свавілля, оскільки поліцейські матимуть можливість притягати до відповідальності водіїв за порушення незаконно встановлених дорожніх знаків, що вочевидь не відповідатиме принципам законності.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд враховує, що за ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Положенням ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмету адміністративного позову та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про винесення окремої ухвали відносно представника відповідача, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Як визначено ч 1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч 2 ст. 249 КАС України).

Згідно з ч 3 ст. 249 КАС України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

В ході розгляду справи представник відповідача добросовісно виконував свої обов`язки, відстоював позицію суб`єкта владних повноважень, якого він представляв, відповідно до принципу змагальність сторін, визначеного ч. 3 ст. 2 КАС України. Відтак, судом не встановлено в діях представника відповідача порушень, які мають наслідком застосування до нього положення ст. 249 КАС України.

Так само суд вважає передчасним винесення окремої ухвали та направлення її на адресу Харківської міської ради в частині порушень організації дорожнього руху, встановлених під час розгляду справи, оскільки судове рішення у цій справі може бути оскаржене в апеляційному порядку. Одночасно суд роз`яснює, що представник позивача не позбавлений можливості самостійно звернутись до Харківської міської ради з вказаного питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про обґрунтованість позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню із відповідача.

Керуючись ст. 5 10, 72 77, 90, 139, 241 246, 250, 268 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №3236765 від 10.10.2024, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя Б.С. Замікула