Справа № 200/694/25
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2025-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року Справа№200/694/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа Війська частина НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання прийняти рішення про нарахування додаткової винагороди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , за участю третьої особи Військової частини НОМЕР_4 . Просив суд: 1) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 341/нст від 04.12.2024 року в частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн за 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року; 2) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 4/нст від 04.01.2025 року в частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн за 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року; 3) визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн за період 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року, 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року протиправною; 4) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн, за 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року, 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, він набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях або забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у періоди здійснення зазначених заходів 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року, 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року, так як фактично виконував бойові завдання на підставі бойових розпоряджень (наказів). Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач зазначив, що 04.01.2025 року командиром військової частини НОМЕР_2 прийнятий наказ № 4/нст, відповідно до якого військовослужбовцям частини вирішено виплатити за грудень 2024 року додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірах 100000,00 грн та 30000,00 грн.

Даними наказами вирішено виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 в розмірі 30000,00 грн за 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року (за дні листопада із 01.11.2024 року по 04.11.2024 року, із 07.11.2024 року по 21.11.2024 року позивачу вирішено виплатити 100000 грн у розрахунку на місяць) та за 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року (за дні грудня із 11.12.2024 року по 13.11.2024 року, із 15.12.2024 року по 24.11.2024 року та із 28.12.2024 року по 31.12.2024 року ОСОБА_1 вирішено виплатити 100000 грн у розрахунку на місяць).

Зазначені накази в частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн, а не 100000,00 грн позивач вважає неправомірним

12 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначив, що ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні постанови № 168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».

Враховуючи викладене, додаткова винагорода передбачена постановою №168 з розрахунку 100000 грн. Позивачу виплачувалась лише за дні виконання бойових завдань, а саме ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно

Разом з тим, представник відповідача зазначив, що військова частина НОМЕР_2 частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме в частині щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 4/нст від 04.01.2025 року в частині виплати йому додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн за 27.12.2024 року та в частині зобов`язання військової частину НОМЕР_2 прийняти рішення про нарахування йому додаткову винагороду, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн, за 27.12.2024 року в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до рапорту командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 від 01.01.2025 року (вх №27/р) 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 . виконував бойові завдання та командир батареї клопотав про виплату за цей день йому додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, однак військова частина НОМЕР_2 помилково в наказі № 4/нст від 04.01.2025 року за цей день нарахувала та виплатила додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.

Представник відповідача зазначив, що Військова частина НОМЕР_2 ще під час розгляду даної справи самостійно прийме відповідний наказ та виплатить позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць за 27.12.2024 року.

Щодо інших оспорюваних днів, представник відповідача зазначив, що згідно рапорту командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 у інші оскаржувані періоди ОСОБА_1 виконувались завдання із відновлення боєздатності підрозділів у складі діючого управління військ (сил) Сил оборони держави, за що відповідно до діючого законодавства ОСОБА_1 була виплачена додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 грн пропорційно часу виконання таких завдань.

Інші позовні вимоги, на думку представника відповідача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , учасник бойових дій, що підтверджується відповідним посвідчення серії НОМЕР_7 .

З 01 березня 2022 року ОСОБА_1 проходить службу у військовій частин НОМЕР_2 .

04 грудня 2024 року командиром військової частини НОМЕР_2 прийнятий наказ № 341/нст, відповідно до якого військовослужбовцям частини вирішено виплатити за листопад 2024 року додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірах 100000,00 грн та 30000,00 грн.

04 січня 2025 року командиром військової частини НОМЕР_2 прийнятий наказ № 4/нст, відповідно до якого військовослужбовцям частини вирішено виплатити за грудень 2024 року додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірах 100000,00 грн та 30000,00 грн.

Даними наказами вирішено виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 в розмірі 30000,00 грн за 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року (за дні листопада з 01.11.2024 року по 04.11.2024 року, з 07.11.2024 року по 21.11.2024 року вирішено виплатити позивачу 100000 грн у розрахунку на місяць) та за 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року (за дні грудня із 11.12.2024 року по 13.11.2024 року, з 15.12.2024 року по 24.11.2024 року та з 28.12.2024 року по 31.12.2024 року вирішено виплатити ОСОБА_1 100000 грн у розрахунку на місяць).

Позивач вважає вказані накази в частині виплати йому додаткової винагороди в розмірі 30000 грн, а не 100000 неправомірними, позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав і з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 17 Конституції України, Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XI). Зокрема, вказаний Закон визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Так, абзацом 1 частини першої статті 9 цього Закону № 2011-XI передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) пунктом 1 якої в редакції від 21.01.2023 року було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 в редакції від 11.08.2023 року та від 20.09.2023 року, установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту другого розділу XXXIV Порядку № 260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

- 100000 гривень тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

- на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

- з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з положеннями пунктів 3, 4 розділу XXXIV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункт 8 розділу XXXIV Порядку № 260).

Враховуючи зазначені норми законодавства, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів (бойових розпоряджень), журналів бойових дій/ведення оперативної обстановки, бойових донесень або постових відомостей, а також рапортів командира підрозділу про участь військовослужбовця у бойових діях або заходах/виконанні бойових (спеціальних) завдань.

При цьому, виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій не є визначальною (вичерпною) умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, оскільки відповідно до абзацу 2, 3 пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено також такі умови як: 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту).

Згідно з роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, які надані в листах № 423/1932 від 11.04.2023 року, № 423/1280 від 13.03.2023 року, під час дії воєнного стану додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно без умови їх обов`язкового перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01 березня 2022 року проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка є окремим батальйоном. В спірний період, позивач проходив службу на посаді оператора відділення управління командира мінометної батареї.

Структурно батальйон складається з основних підрозділів (стрілецьких рот, мінометної батареї та інш.), підрозділів забезпечення, управління (командування) батальйону, управління (підрозділів логістики), управління (штаб) та інш.

Відповідно до бойових розпоряджень вищого командування - оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та військової частини НОМЕР_4 , головним завданням військової частини НОМЕР_2 , визначено обороні дії в першому ешелоні оборони у певному районі Донецької області.

Згідно з бойовим наказом на оборонні дії командира військової частини НОМЕР_2 (окремого батальйону) № 113т від 26.10.2024 року командиру мінометної батареї доручено здійснити вогневу оборону висування і розгортання противника у визначеному напрямку, підготувати зосереджений вогонь на рубежах розгортання противника в ротні та взводну колони по ділянках, зосередженим вогнем по ділянкам лісосмуг здійснити вогневе ураження противника, перед переднім краєм оборони. У взаємодії з певним взводом знищити противника, що вклинився в оборону, підтримувати контратаку у взаємодії із певним підрозділом.

Як вбачається зі спірних наказів командира військової частини НОМЕР_2 на виплату додаткової винагороди № 341/нст від 04.11.2024 року та № 4/нст від 04.01.2025 року, підставою виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000 грн є бойовий наказ № 113т від 26.10.2024 року.

Відповідно до витягу із журналу бойових дій № 33дск, № 412дск, № 45т, № 84т, № 59т військової частини НОМЕР_2 , в тому числі і з 01.11.2024 року по 24.11.2024 року та з 11.12.2024 року по 31.12.2024 року, згідно із бойовим наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 113т від 26.10.2024 року, ОСОБА_1 виконував бойові завдання командира мінометної батареї в районі населеного пункту Олександропіль Очеретинської громади Покровського району Донецької області.

Рапортом від 01.12.2024 року командир мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 просив командира військової частини НОМЕР_2 виплатити за листопад 2024 року додаткову винагороду особовому складу мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 , в тому числі й позивачу, при цьому за спірний період 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі бойових завдань (відновлення боєздатності підрозділів) у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, а за дні листопада з 01.11.2024 року по 04.11.2024 року, з 07.11.2024 року по 21.11.2024 року позивачу вирішено виплатити 100000 грн у розрахунку на місяць.

10 січня 2025 року військовою частиною НОМЕР_2 позивачу була видана довідка № 1556/156 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до якої, ОСОБА_1 дійсно, в тому числі і в період з 01.11.2024 року по 24.11.2024 року та з 11.12.2024 року по 31.12.2024 року, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Олександропіль Очеретинської громади Покровського району Донецької області, підставою видачі даної довідки був журнал бойових дій військової частини №59т від 17.06.2024 року.

Відповідно наказів головнокомандуючого Збройних Сил України № 560 від 04.12.2024 року та № 5 від 03.01.2025 року визначені райони ведення военних (бойових) дій, відповідно до яких в листопаді та грудні 2024 року Очеретинська селищна громада Покровського району Донецької області, до якої відноситься і населений пункт Олександропіль де позивач виконував у спірний період вищезазначені завдання, віднесена до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Як вбачається з витягу із журналу ведення бойових дій № 33дск, № 412дск, № 45т, № НОМЕР_8 т, № НОМЕР_9 т військової частини НОМЕР_2 , згідно з бойовими розпорядженнями командира військової частини НОМЕР_2 № 18дск від 27.04.2022 року, № 39/7дск від 05.06.2022 року, № 175/1дск від 24.08.2022 року, № 285/1дск від 23.09.2022 року, № 316дск від 03.10.2022 року, № 373дск від 26.10.2022 року, № 387/2дск від 28.10.2022 року, № 447/1дск від 08.11.2022 року, № 505/1дск від 19.11.2022 року, № 518дск від 20.11.2022 року, № 591дск від 01.12.2022 року, № 758дск від 26.12.2022 року, № 515дск від 19.02.2023 року, № 711дск від 09.03.2023 року, № 830дск від 19.03.2023 року, № 1039дск від 05.04.2023 року, № 1968/1дск від 05.06.2023 року та бойовими наказами командира військової частини НОМЕР_2 № 608дск від 01.03.2023 року, № 1572дск від 12.05.2023 року, № 3163дск від 15.08.2023 року, № 4326дск від 18.10.2023 року, № 4467дск від 25.10.2023 року № 26т від 29.02.2024 року, № 77т від 10.06.2024 року, № 104т від 02.09.2024 року, № 113т від 26.10.2024 року управлінню військової частини НОМЕР_2 доручено виконання бойових завдань в Краматорському районі вздовж річки Сіверський Донецьк в районі населеного пункту Щурове Лиманської громади Краматорського району Донецької області, міста Лиман Краматорського району Донецької області, населеного пункту Площанка Сватівського району Луганської області, населеного пункту Максимільянівка Покровського району Донецької області в складі: діловода служби засобів ближнього бою та розвідки логістики старшого солдата ОСОБА_1 в період з 27.04.2022 року по 05.01.2023 року, з 23.02.2023 року по 24.02.2023 року, з 27.02.2023 року по 09.10.2023 року, з 25.10.2023 року по 17.12.2023 року, з 23.12.2023 року по 18.05.2023 року, з 02.06.2023 року по 03.10.2024 року та продовжено виконання завдань командира мінометної батареї в районі населеного пункту Олександропіль Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області в складі: оператора відділення управління командира батареї старшого солдата ОСОБА_1 з 04.10.2024 року по 24.11.2024 року, з 11.12.2024 року по 31.12.2024 року.

Дані факти відповідачем не спростовані, з вказівкою на зворотне. Будь-яких належних та допустимих доказів цьому відповідачем не надано.

Разом з тим, військова частина НОМЕР_2 частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме в частині щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 4/нст від 04.01.2025 року в частині виплати йому додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн за 27.12.2024 року та в частині зобов`язання військової частину НОМЕР_2 прийняти рішення про нарахування йому додаткову винагороду, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн, за 27.12.2024 року в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України є підтвердженою, оскільки матеріали справи містять виписку з бойових розпоряджень.

Більш того, суд зазначає, що виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій не є визначальною (вичерпною) умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, оскільки відповідно до абз. 2 - 3 п. 2 р. XXXIV порядку № 260 встановлено, що виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн здійснюється особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту).

Суд також бере до уваги роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, які надані в листах № 423/1932 від 11.04.2023 року, № 423/1280 від 13.03.2023 року, відповідно до яких, під час дії воєнного стану додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно без умови їх обов`язкового перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої-третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а судові витрати на правову допомогу у справі не заявлено, у зв`язку з чим питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа Війська частина НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання прийняти рішення про нарахування додаткової винагороди задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) № 341/нст від 04.12.2024 року в частині виплати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн за 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) № 4/нст від 04.01.2025 року в частині виплати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн за 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року.

Визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн за період 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року, 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року протиправною.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) прийняти рішення про нарахування ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн, за 05.11.2024 року, 06.11.2024 року, 22.11.2024 року, 23.11.2024 року, 14.12.2024 року, 25.12.2024 року, 26.12.2024 року, 27.12.2024 року в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко