Справа № 520/29858/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 р. Справа № 520/29858/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 15.01.25 у справі № 520/29858/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

третя особа: ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі за текстом також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 (далі за текстом також третя особа, ОСОБА_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок засідання комісії з питань соціального захисту членів сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули, поранені, зниклі безвісти за особливих обставин, захоплені в полон, а також осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які отримали інвалідність або часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності з питань попереднього розгляду документів щодо встановлення виплати одноразової грошової допомоги у Головному управлінні ДСНС України у Харківській області від 31 липня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Харків, Харківської області, Україна, під час дії правового режиму воєнного стану, передбачену пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано висновок засідання комісії з питань соціального захисту членів сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули, поранені, зниклі безвісти за особливих обставин, захоплені в полон, а також осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які отримали інвалідність або часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності з питань попереднього розгляду документів щодо встановлення виплати одноразової грошової допомоги у Головному управлінні ДСНС України у Харківській області від 31 липня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Харків, Харківської області, Україна, під час дії правового режиму воєнного стану, передбачену пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано при ухваленні рішення наступні нормативно правові акти: 1) Наказ МВС України від 26.01.2023 № 35 «Про затвердження Порядку та умов виплати особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)»; 2) Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 № 309 « Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»; 3) п. 11, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Так, суд убачає підстави у виплаті одноразової грошової допомоги за Постановою Кабінету Міністрів України № 168 без відсутності головного критерію - загибель у зоні бойових дій, визначена в наказі Головнокомандувача ЗСУ. Окрім того, ця виплата призначається та виплачується в частках між родичами, які мають права, визначених наказом МВС України. Суд першої інстанції не врахував, що право на виплату винагороди при загибелі незалежно від нормативно-правового акту має не лише позивач. Також суд прямо втрутився в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, у порушення положень Наказу МВС за № 525, та імперативно вказав, яке саме рішення необхідно прийняти. Окрім того, відповідач зазначає, що відповідно до наказу Головного управління від 09.09.2024, № 1096/65 «Про внесення змін до довідок, щодо загиблих співробітників» вирішено скасувати витяги з наказу Головного управління "Про затвердження списку співробітників підрозділів, які безпосередньо забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах ведення бойових дій у період з 8 год 03.04.2024 по 8 год 04.04.2024" від 04.04.2024 за № 387. Внести зміни до довідок про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовю агресією РФ проти України, щодо загиблих. Тобто, 04.04.2024 ОСОБА_3 виконував свої службові обов`язки не у відповідних заходах у зонах бойових дій, за які передбачено виплати до 100 000 грн відповідно до Постанови КМУ № 168, та як однією з підстав для настання права на призначення виплати допомоги при загибелі відповідно до Постанови КМУ № 168.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 06.02.1993, актовий запис № 104, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб, прізвище чоловіка - ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , головний майстер-сержант служби цивільного захисту, відповідно до Наказу ТУ ДСНС України у Харківській області від 18.03.2016 за № 107 о/с прийнятий на службу в Державну службу України з надзвичайних ситуацій на посаду водія 6-ДПРЧ м. Харків Головного управління ДСНС України у Харківській області.

З 06.07.2021 згідно з Наказом ГУ ДСНС України у Харківській області від 06.07.2021 за № 268 о/с ОСОБА_3 призначений на посаду командира відділення - водія 6 ДПРЧ 1 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Харківській області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.04.2024, актовий запис № 95, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Харків, Харківської області, Україна.

За відомостями лікарського свідоцтва про смерть № 10-12/933-ДМ/24 від 05.04.2024 та довідки про причину смерті до форми № 10-12/933-ДМ, причиною смерті ОСОБА_3 є вибухова травма внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій.

Наказом Головного управління ДСНС України у Харківській області від 04.04.2024 за № 391 призначена комісія спеціального розслідування нещасного випадку, що стався на відкритій території біля триповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 , п`ятеро потерпілих, у тому числі троє зі смертельним наслідком, що стався 04 квітня 2024 року о 01 годині 50 хвилин.

За результатами розслідування комісією складено акт за формою Нцз-5, акт № 4 за формою Нцз-1, за висновками яких: 1) Комісія вважає, що нещасний випадок трапився під час проходження служби та пов`язаний із виконанням службових обов`язків; 2) За результатами висновку комісії скласти акти про нещасний випадок, пов`язаний із виконанням службових обов`язків за формою Нцз-1, на кожного потерпілого окремо; 3) Комісія не встановила осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку.

У постанові Центральної лікарсько-експертної комісії медичного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій (ЦЛЕК ДСНС України) вказано, що поранення головного майстер-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , 1971 р.н.: «Вибухова травма», яке згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 10-12/933-ДМ/24, виданим 05.04.2024 відділом судово-медичної експертизи трупів КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Харківської обласної державної адміністрації, стало причиною його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08 квітня 2024 року та відповідно акта № 4 за формою Нцз-1 про нещасний випадок, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, затвердженого начальником ГУ ДСНС України у Харківській області 17.04.2024, акта за формою Нцз-5 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04 квітня 2024 року о 01 годині 50 хвилин, затвердженого начальником ГУ ДСНС України у Харківській області 17.04.2024, довідок про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 267/640 та № 268/640 від 13.05.2024, виданих ГУ ДСНС України у Харківській області членам родини, так, отримане під час виконання службових обов`язків, у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Підстава: Протокол № 115/1216 від 07 червня 2024 року (а.с. 61).

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 13.05.2024 за № 282/640, виданій ОСОБА_1 , загиблий (померлий) головний майстер-сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в смт. Солоницівка Харківського району, смт. Андріївна Ізюмського району Харківської області, м. Харків.

Підставами видання довідки від 13.05.2024 за № 282/640 зазначено накази Головного управління ДСНС України в Харківській області «Про затвердження списку співробітників підрозділів, які безпосередні забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі стримування збройної агресії, перебуваючи в районах ведення бойових дій»: від 07.04.2022 за № 74, від 09.04.2022 за № 75, від 18.04.2022 за № 87, від 27.05.2022 за № 147, від 20.06.2022 за № 190, від 26.06.2022 за № 202, від 03.07.2022 за № 214, від 01.08.2022 за № 26, від 19.08.2022 за № 305, від 12.09.2022 за № 344, від 13.09.2022 за № 350, від 06.10.2022 за № 446; накази Головного управління «Про кадрові питання» щодо виплати додаткової винагороди за участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: від 28.04.2022 за № 223, від 27.06.2022 за № 315, від 15.08.2022 за № 395, від 07.09.2022 за № 443, від 12.10.2022 за № 503, від 09.11.2022 за № 577; накази Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення бойових дій» від 13.03.2022 за № 84, «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 01.04.2022 за № 102, від 30.04.2022 за № 125, від 02.06.2022 за № 157, 01.07.2022 за № 184,від 01.08.2022 за № 212, від 01.09.2022 за № 237, від 01.10.2022 за №262, від 01.11.2022 за № 282; Акт № 5 про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків від 17 квітня 2024 року, акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 4 квітня 2024 року, близько 01 години 50 хвилин, від 17 квітня 2024 року; Наказ Головного управління «Про затвердження списку співробітників підрозділів, які безпосередньо забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 08:00 03.04.2024 по 08:00 04.04.2024» від 04.04.2024 за № 387 (а.с. 81 83).

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 183 від 12.04.2024 виключено з кадрів ДСНС за смертю головного майстер-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , командира відділення водія 6 ДПРЧ 1 ДПРЗ, з 05 квітня 2024 року.

26.07.2024 позивачка, як дружина загиблого, подала до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка, головного майстер-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , разом із додатками до неї, що підтверджують право на таку виплату (а.с. 57).

За результатами розгляду заяви позивачки комісією Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області прийнято рішення про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Наказу МВС України від 26.08.2022 за № 525 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту під час дії воєнного стану».

Так, у висновку від 31 липня 2024 року, оформленому за результатами розгляду заяви та документів, наданих позивачкою, комісія постановила: у зв`язку з тим, що на підставі Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 за № 170 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» на день смерті 04.04.2024 головного майстер-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , командира відділення - водія 6 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Харківській області, м. Харків не визначено районом ведення воєнних (бойових) дій, Головне управління ДСНС України у Харківській області не вбачає наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2022 року № 525 «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту під час дії воєнного стану» ОСОБА_1 .

Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивачка звернулась до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем прав та інтересів позивача у публічно-правових відносинах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан, який триває.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Повноваження державних органів у сферах національної безпеки і оборони визначаються та розмежовуються Законом України «Про Національну безпеку», який відповідно до статей 1, 2, 17, 18 і 92 Конституції України визначає основи та принципи національної безпеки і оборони, цілі та основні засади державної політики, що гарантуватимуть суспільству і кожному громадянину захист від загроз.

Норми Закону України «Про Національну безпеку» визначають, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій належить до сектору безпеки і оборони (стаття 12); Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, проведення аварійно-рятувальних робіт, пожежогасіння, пожежної та техногенної безпеки, роботи рятувальних служб під час аварій, а також гідрометеорологічної діяльності (стаття 18).

Відповідно до статті 1 Кодекс цивільного захисту України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Згідно зі статтею 4 Кодексу цивільного захисту України цивільний захист - комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Частиною першою статті 101 Кодексу цивільного стану України встановлено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів (стаття 115 Кодексу цивільного захисту України).

Абзацами першим, другим та шостим пункту 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, якій постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

На виконання пункту 2-1 Постанови № 168, Кабінет Міністрів України уповноважив МВС України визначити порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги під час дії воєнного стану.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту під час дії воєнного стану затверджений Наказом МВС України від 26.08.2022 за № 525, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 вересня 2022 року за № 1141/38477 (далі Порядок № 525).

Пунктом 1 Порядку № 525 встановлено, що Порядок та умови визначають механізм оформлення документів і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), у разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи) під час дії воєнного стану, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України у період здійснення зазначених заходів, а також осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних обставин під час дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 525 батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого), якими вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі), звертаються відповідно до апарату ДСНС, підрозділів центрального підпорядкування апарату ДСНС, територіальних органів та підпорядкованих підрозділів (далі - органи (підрозділи) ДСНС), закладів освіти із специфічними умовами навчання, які належать до сфери управління ДСНС (далі - заклад освіти) за останнім місцем проходження служби загиблої (померлої) особи із заявою про призначення та виплату ОГД.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 525 отримувач, який звернувся до органів (підрозділів) ДСНС, закладів освіти для отримання ОГД, подає такі документи:

1) заяву (кожного члена сім`ї (повнолітнього), батьків та утриманців загиблого (померлого), а в разі наявності малолітніх, неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників, інших законних представників цих дітей);

2) завірені копії:

документа, що посвідчує особу, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону);

свідоцтва про смерть особи;

документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) особи, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

постанови Центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС або лікарсько-експертної комісії органу (підрозділу) ДСНС про встановлення причинного зв`язку загибелі або отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть особи;

витягу з наказу про виключення загиблої (померлої) особи з кадрів ДСНС;

документа, що підтверджує сімейні (родинні) зв`язки із загиблою (померлою) особою:

для дружини/чоловіка - свідоцтво про шлюб;

для дитини - свідоцтво про народження дитини;

для батьків - свідоцтво про народження особи, яка загинула (померла);

для опікунів чи піклувальників над дітьми особи, яка загинула (померла),- рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування;

для осіб, які не були членами сім`ї особи, яка загинула (померла), але перебували на її утриманні,- рішення суду, довідка, видана органами місцевого самоврядування, або нотаріально посвідчений правочин, що підтверджує факт перебування отримувача на утриманні особи, яка загинула (померла).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 525, якщо хтось із отримувачів відмовляється від отримання ОГД, його частка розподіляється між іншими отримувачами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання ОГД повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання ОГД (пункт 5 Порядку № 525).

Формування документів для призначення та виплати ОГД отримувачам в органах (підрозділах) ДСНС, закладах освіти здійснюється підрозділами з питань роботи з персоналом (кадрами) у взаємодії з фінансовими підрозділами (пункт 6 Порядку № 525).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 525 органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами, передбаченими пунктом 3 цих Порядку та умов, приймають рішення про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю).

У разі відмови чи повернення документів на доопрацювання органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти письмово інформують заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Органи (підрозділи) ДСНС, заклади освіти приймають рішення про призначення ОГД у формі висновку, який затверджується відповідно Головою ДСНС, керівниками органів (підрозділів) ДСНС, закладів освіти, після чого видається наказ про виплату ОГД (пункт 8 Порядку № 525).

Отже, підстави для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168, на які посилається позивач, виникають у разі:

- настання загибелі в період воєнного стану;

- загибель настала під час захисту Батьківщини, безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (функціональна ознака);

- загибель настала під час його перебування безпосередньо в районах здійснення вказаних заходів (виконанні дій), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора (перелік не вичерпний) (територіальна ознака).

Судом установлено, що постанова Центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС, яка була додана позивачкою до заяви, містила висновки, визначені пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168.

Так, у постанові Центральної лікарсько-експертної комісії медичного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій вказано, що поранення головного майстер-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , 1971 р.н.: «Вибухова травма», так, отримане під час виконання службових обов`язків, у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

З огляду на викладене, у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачці у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 168.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 13.05.2024 за № 282/640, виданій ОСОБА_1 , загиблий (померлий) головний майстер-сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в смт. Солоницівка Харківського району, смт. Андріївка Ізюмського району Харківської області, м. Харків відповідно до Наказу Головного управління «Про затвердження списку співробітників підрозділів, які безпосередньо забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 08:00 03.04.2024 по 08:00 04.04.2024» від 04.04.2024 за № 387.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на наказ Головного управління від 09.09.2024 за № 1096/65 «Про внесення змін до довідок щодо загиблих співробітників», яким скасовано відповідні витяги з наказу Головного управління від 04.04.2024 за № 387 та внесено зміни до довідок про участь особи у заходах у зв`язку з агресією, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки зазначений відповідачем наказ від 09.09.2024 за № 1096/65 прийнятий вже після загибелі ОСОБА_3 .

Доводи відповідача, як на підставу відмови у виплаті одноразової грошової допомоги про те, що Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 за № 170 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 м. Харків не визначено районом ведення воєнних (бойових) дій, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки загибель ОСОБА_3 настала під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що є самостійною функціональною ознакою для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 168 при дотриманні умов, що загибель настала в період воєнного стану під час його перебування безпосередньо в районах здійснення вказаних заходів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскаржуваний висновок від 31 липня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

За матеріалами справи Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області під час розгляду заяви позивачки про виплату одноразової грошової допомоги досліджувались та оцінювались документи, подані з заявою відповідно до переліку, наведеного у висновку від 31 липня 2024 року, зауважень щодо до їх змісту чи форми відповідачем не висловлено.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, у порушення положень наказу МВС за № 525, колегія суддів зауважує на таке.

Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано всіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення всіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, установлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 826/17220/17.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Така позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 818/600/17 та від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а.

Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Колегія суддів наголошує, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), № 7654/76 пункти 36-40). Отже ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях українських судів. Зокрема, у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 705/552/15-а).

З огляду на встановлені судом обставини та з метою захисту права, для відновлення якого подано відповідний позов, враховуючи повноваження, визначені ч. 2 ст. 245 КАС України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Харків, Харківської області, Україна, під час дії правового режиму воєнного стану, передбачену пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що право на виплату винагороди при загибелі не залежно від нормативно-правового акту має не лише позивач, колегія суддів зауважує на таке.

Як вже встановлено в ході розгляду справи, 26.07.2024 позивачка, як дружина загиблого, подала до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка, головного майстер-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , разом із додатками до неї, що підтверджують право на таку виплату (а.с. 57).

У вказаній заяві від 26.07.2024 позивачка вказала, що їй відомі інші члени сім`ї загиблого чоловіка, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту під час дії воєнного стану, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2022 року N 525, а саме: мати загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

До позову позивачка долучила заяву ОСОБА_2 від 25.09.2024, належним чином нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куштим М. А., зареєстровано в реєстрі за № 1564, про відмову ОСОБА_2 , матері загиблого командира відділення водія 6 ДПРЧ 1 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Харківській області ОСОБА_3 - головного майстер-сержанта служби цивільного захисту, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отримання своєї частки одноразової грошової допомоги та інших передбачених законом виплат відповідно до Кодексу цивільного захисту України та інших нормативно-правових актів на користь дружини загиблого ОСОБА_1 .

Мати загиблого, ОСОБА_2 , залучена судом до цієї справи в якості третьої особи, про розгляд справи належним чином повідомлена (а. с. 128), проти позовних вимог не заперечувала.

Також позивачка повідомляла суду, що від спільного шлюбу в подружжя народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 дитина - ОСОБА_6 , що зазначено в свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 269.

Однак, у зв`язку з настанням повноліття, ОСОБА_6 не може реалізувати право на виплату одноразової грошової допомоги щодо загиблого батька з огляду на відсутність правових підстав з переліку категорій членів сім`ї, що мають право на відповідну виплату, зокрема ст. 118-1 КЦЗ України, п. 2 Постанови від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", п. 2 Наказу МВС України від 26.08.2022 за № 525 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту під час дії воєнного стану».

Щодо посилання апелянта на справу № 440/3321/21, то слід зауважити на те, що постановою Верховного Суду від 29 березня 2024 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються інші доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 520/29858/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова