Справа № 522/20445/24-Е
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Федчишеної Т. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.09.2024 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято дві постанови (№ЮР/18105 та №ЮР/18107) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП. Обидві постанови мотивовані тим, що позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», відмовившись від отримання повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03.09.2024 на 21:00 год. Отже, постанови складені на підставі одного і того самого факту, що на думку позивача, є неприпустимим.

Крім того, позивач зазначає, що в оскаржуваних постановах відповідачем не зазначено, які саме вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» ним порушено, що свідчить про невідповідність постанов критерію ясності, повноти та зрозумілості.

ОСОБА_1 вважає, що відмова від отримання повістки або від підпису у відривній частині повістки не є саме по собі адміністративним правопорушенням, зокрема порушенням п. 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Наполягає, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, адже п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» передбачено обов`язок військовозобов`язаного з`явитися за викликом, а не прийняти повістку або розписатися в ній.

Крім цього позивач указує, що він проживає у м. Дніпрі і був протиправно затриманий співробітниками відповідача в м. Одесі та протиправно примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 без складання протоколу затримання та без наявності підстав для затримання та доставлення до ТЦК та СП. Його 03.09.2024 затримано на пересувному блокпості, дозвільні документи, на розташування якого у відповідача фактично відсутні, на блокпості вручено повістку на прибуття до ТЦКта СП на 09:40 год., яку позивач отримав і одразу був доставлений до ТЦК та СП примусово, в той час як підстав для його доставлення або повторної звірки/уточнення даних не було. Він не знаходився в розшуку, не ухилявся від прибуття за викликом ТЦК та СП, щодо нього не вносилися відомості про порушення ним правил військового обліку в Єдиний реєстр військовозобов`язаних. Позивач своєчасно оновив особисті дані в Єдиному реєстрі військовозобов`язаних 08.07.2024, мав при собі військово-обліковий документ. Вже в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 03.09.2024 співробітники відповідача вручали позивачу повістку на прибуття в той же ТЦК та СП на 21:00 год., незважаючи на те, що позивач і так знаходився в цьому ТЦК та СП.

Також позивач зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.09.2024 о 17:00 год., тобто ще до 21:00 год., коли позивач мав би прибути в ТЦК та СП, в якому він і так знаходився, тобто ще до того, як позивач мав би з`явитися за повісткою або порушити цей обов`язок. Зазначене свідчить про те, що відповідний протокол та постанова складені відносно позивача ще до ймовірного факту можливого вчинення ним правопорушення, суто формально і з метою притягнення позивача до відповідальності.

В той же час в зазначеній повістці не визначено мету виклику, адже конкретна мета виклику не позначена та не підкреслена.

ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, що підтверджується його військово-обліковим документом. 08.07.2024 на виконання вимог чинного законодавства позивач оновив свої облікові дані, що підтверджується витягом з Резерв+. Записів про порушення позивачем військового обліку у військово-обліковому документі немає, отже підстав для примусового доставлення позивача до ТЦК та СП фактично не було і позивач був доставлений в ТЦК та СП протиправно, а отже всі наступні дії відповідача відносно нього вважає протиправними в цілому.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови № ЮР/18105 та № ЮР/18107 від 03.09.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2024 року підстави пропуску строку звернення до суду, зазначені ОСОБА_1 визнані неповажними, адміністративний позов залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для зазначення інших підстав для поновлення строку.

На виконання вищевказаної ухвали, позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом в ухвалі запропоновано відповідачу протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду відзив на позов та роз`яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами.

Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії постанови №ЮР/18105 від 03.09.2024, №ЮР/18107 від 03.09.2024 відносно ОСОБА_1 , а також усіх матеріалів, на підставі яких їх прийнято.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа ухвала суду від 23.01.2025 доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 25.01.2025 11:50:59.

Станом на 07.05.2025 відзив на позов до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ЮР/18104 від 03.09.2024, 03 вересня 2024 року об 11:00 год. в умовах особливого періоду і особистому зверненні всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 до каб. № 24 на 03 вересня 2024 року о 21:00 год., про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. Від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтверджували причини відмови не надав, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

03 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 прийнято постанову № ЮР/18105 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.

Як зазначено у мотивувальній частині постанови 03 вересня 2024 року об 11 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 у порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , каб. № 24 та 03.09.2024 о 21:00 год., складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщеннявідповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. Від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки ОСОБА_1 відмовився, документів, які б підтверджували причини відмови не надав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ЮР/18106 від 03.09.2024, 03.09.2024 об 11 год., в умовах особливого періоду при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що ОСОБА_1 у порушення ч. 2 п. 10-1 Додатку № 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не мав при собі військовооблікового документа, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно з постановою № ЮР/18107 від 03.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, ОСОБА_1 , у порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» 03.09.2024 об 11:00 год. у АДРЕСА_1 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 до каб. № 24 на 03 вересня 2024 року о 21:00 год., про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024. Від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтверджували причини відмови не надав, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення №ЮР/18106 від 03.09.2024, викладена у ньому суть правопорушення не узгоджується із описом обставин, установлених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та викладених у постановах від 03.09.2024, адже стосується, як в ній зазначено, порушення ОСОБА_1 ч. 2 п. 10-1 Додатку № 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», оскільки останній, як зазначено, не мав при собі військовооблікового документа, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Також протокол №ЮР/18106 від 03.09.2024 складено за ч. 3 ст. 210 КУпАП, тоді як оспорювані постанови прийняті за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд зазначає, що формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, а висновки органу щодо оцінки доказів повинні бути чіткими та зрозумілими.

Разом з тим, як слідує зі змісту оспорюваних постанов (№ЮР/18105 та №ЮР/18107), обидві постанови мотивовані тим, що позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», відмовившись від отримання повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03.09.2024 на 21:00 год. Отже, постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складені на підставі одного і того самого факту, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно з частиною першою статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною першою статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржуваними постановами позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII), а саме відмовою від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 до каб. № 24 на 03 вересня 2024 року о 21:00 год., про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення.

Так, згідно з частиною першою статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Разом з тим, оскаржувані постанови не містять відомостей, які саме обов`язки, визначені ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII, порушено позивачем.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560.

Відповідно до пункту 28 зазначеного Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 36 вищезазначеного Порядку передбачено, що за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені через дільниці оповіщення шляхом їх виклику до таких дільниць та вручення повісток, отриманих від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки представниками цих дільниць, та вручення повісток за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання; представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Положеннями пункту 47 зазначеного Порядку передбачено, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

При цьому відмова особи від отримання повістки на виклик до ТЦК та СП не є порушенням обов`язків, що передбачені у ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII.

Разом з тим, притягнення до юридичної відповідальності здійснюється лише на підставі закону.

Таким чином посилання на порушення позивачем частини першої статті 22 Закону № 3543-XII є необґрунтованим. Відомостей про порушення позивачем будь-яких інших норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію для цілей притягнення позивача до відповідальності за статтею 210-1 оскаржувані постанови не містять.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 3543-XII у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Аналіз викладеного свідчить, що резервісти та військовозобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки мають обов`язок з`явитися у зазначені в повістці місце та строк. Водночас, норми чинного законодавства не містять приписів про обов`язок особи отримати повістку про виклик до відповідного ТЦК та СП.

Таким чином, сама лише відмова особи від отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема частини першої статті 22 Закону № 3543-XII.

Наведене вище свідчить про наявність достатніх підстав для висновку, що спірні постанови не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Більше того, обидві постанови складені за одним і тим самим фактом.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятих рішень, відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду в частині витребування доказів від 23.01.2025 також не виконав.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 79 КАС України відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваних постанов.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорювані постанови №ЮР/18105 та №ЮР/18107 від 03.09.2025, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП підлягають скасуванню, а справи про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 гривень.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №ЮР/18105 від 03 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №ЮР/18107 від 03 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА