Справа № 480/6369/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

м. Київ

справа № 480/6369/23

адміністративне провадження № К/990/32084/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Єресько Л.О., Жука А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №480/6369/23

за позовом ОСОБА_1

до 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Просвіркіна-Максимів Марія Сергіївна,

на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року

(головуюча суддя: Савицька Н.В.)

і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2024 року (головуючий суддя: Подобайло З.Г., судді: Ральченко І.М., Чалий І.С.).

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, і просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28 лютого 2022 року, в розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі позивача у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів за період з 1 серпня 2022 року до 30 вересня 2022 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28 лютого 2022 року, в розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі позивача у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів за період з 1 серпня 2022 року до 30 вересня 2022 року.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що він проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України.

Стверджує, що у період з 1 серпня 2022 року до 30 вересня 2022 року безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Однак, виплата додаткової винагороди, яка визначена Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28 лютого 2022 року (далі - «Постанова №168»), відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі: 100000 грн з розрахунку на місяць а лише 30 000 грн.

Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача порушує його право на отримання грошового забезпечення , у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанції

3.Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не розгляду рапорту заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу Іллі Палія від 19 жовтня 2022 року про встановлення ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі: 70000 грн на місяць пропорційно часу проходження служби у серпні-вересні 2022 року;

- зобов`язано 5-ий прикордонний загін Державної прикордонної служби України розглянути рапорт заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу Іллі Палія від 19 жовтня 2022 року про встановлення ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі: 70 000 грн на місяць пропорційно часу проходження служби у серпні 2022 року (15 днів) та у вересні 2022 року (19 днів), та прийняти рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом;

У задоволенні інших вимог відмовлено.

4. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з протиправної бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу Іллі Палія від 19 жовтня 2022 року про встановлення позивачу додаткової винагороди в розмірі: 70000 грн на місяць пропорційно часу проходження служби у серпні-вересні 2022 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача розглянути рапорт заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу Іллі Палія від 19 жовтня 2022 року про встановлення ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі: 70000 грн на місяць пропорційно часу проходження служби у серпні 2022 року (15 днів) та у вересні 2022 року (19 днів), та прийняти рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.

5. У частині вимог про стягнення додаткової винагороди суд відмовив, оскільки питанню щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі має передувати прийняття рішення за наслідками розгляду відповідного рапорту.

Натомість факт проходження позивачем служби у 5-му прикордонному загоні не може безспірно свідчити про виконання військовослужбовцем бойових завдань, визначених пунктом 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392-АГ від 30 липня 2022 року.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 18 липня 2024 року залишив без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6.Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №392-АГ від 30 липня 2022 року підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, що дає підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у бойових наказах (бойових розпорядженнях), журналах бойових дій, бойових донесеннях або постових відомостях та рапортах (донесеннях) начальника (командира) підрозділу, надання оцінки якій відноситься до компетенції відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про те, що рапорт заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу Іллі Палія про встановлення позивачу додаткової винагороди в розмірі із розрахунку 70 000 грн у серпні-вересні 2022 року є нерозглянутими, а тому належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду рапорту та зобов`язання відповідача розглянути рапорт та прийняти рішення за результатами його розгляду з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.

Короткий зміст касаційної скарги і відзиву

7. Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, адвокатка Просвіркіна-Максимів Марія Сергіївна яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, обґрунтовуючи її порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Скаржниця просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким визначити, що положення наказу № 392-АГ не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

8. В обґрунтування підстав касаційного оскарження зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права через відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування Постанови №168 та наказу Адміністрації ДПСУ № 392-АГ у подібних правовідносинах.

Скаржниця стверджує, що Адміністрація Держприкордонслужби не мала повноважень встановлювати додаткові умови для виплати збільшеної додаткової винагороди в розмірі: 100 000 грн, і тому наказ № 392-АГ не повинен застосовуватися до спірних правовідносин.

Позивач вважає, що наказ № 392-АГ не може бути підставою для регулювання даних правовідносин, оскільки він не набув чинності як нормативно-правовий акт.

За аргументами позивача, для того щоб документ мав статус нормативно-правового акта, необхідно одночасне дотримання трьох умов: прийняття уповноваженим суб`єктом нормотворення, проведення державної реєстрації та офіційне опублікування. У випадку з наказом № 392-АГ, навіть якщо він був прийнятий уповноваженим органом, відсутність його державної реєстрації та офіційного опублікування означає, що він не набрав чинності і, відповідно, не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Касаційна скарга, як указує позивач, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо правильного застосування норм права. Скаржником зазначається, що відсутність єдиної правозастосовчої практики з цього питання має значний суспільний інтерес і впливає на обороноздатність країни.

9. 5-тий прикордонний загін Державної прикордонної служби України відзиву на касаційну скаргу не подав, копія ухвали про відкриття провадження у справі була доставлена до його електронного кабінету 27 серпня 2024 року.

10. Ухвалою від 26 серпня 2024 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. ОСОБА_1 проходив службу у 5-му прикордонному загоні Державної прикордонної служби України.

12. Згідно розрахункових листів позивача, за період серпень-вересень 2022 року відповідачем нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, визначена Постановою №168 у розмірі: 30000 грн, замість 100 000 грн.

13.Рапортом від 19 жовтня 2022 року, заступник начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальник головного відділу Ілля Палій клопотав перед начальником 5-го прикордонного загону полковником ОСОБА_2 щодо виплати за серпень-вересень 2022 року винагороди для ОСОБА_1 у розмірі: 70000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

14. Підставами для цього слугували - наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог Постанови Кабінету Міністрів України 28 лютого 2022 року № 168», бойові розпорядження командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 4 липня 2022 року № 116/ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_3 /2015 (гриф), від 25 липня 2022 року № 116/ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_3 /2620 (гриф), бойове розпорядження начальника 5 ПРИКЗ від 1 серпня 2022 року № 311 (гриф).

15.Вважаючи, що відповідачем протиправно додаткова винагорода за спірний період виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі: 100 000 грн з розрахунку на місяць, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ

16. За змістом частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 3 квітня 2003 року №661-IV Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

17. Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

18. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

19. У частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

20. Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

21. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

22. У пункті 1 цієї постанови Уряд установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі: 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

23. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі: 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

24. У решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з жовтня 2022 року по січень 2023 року) не змінювався.

25. Разом з цим, у постанові від 6 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22, яка набрала законної сили, Верховний Суд дійшов висновку, що зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793 змін до постанови №168 у частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість " 30000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі: 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

26. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі: 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

27. Водночас реалізація зазначених приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558, не врегульовувала цих питань.

28. Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793.

29. 30 липня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на пункт 2-1 постанови №168, видала наказ №392-/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168", який був уведений в дію з 1 серпня 2022 року.

30. Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю Держприкордонслужби право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі:

1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;

2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;

3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;

6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;

7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

31. У пункті 4 наказу №392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

33. Відповідно до пункту 10 наказу №392-/0/81-22-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

34. Відповідно до пункту 11 наказу №392-/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 наказу).

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 наказу).

35. Згідно з пунктом 12 наказу №392-/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

36. На тлі доводів касаційної скарги та обставин справи колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23 сформував висновок щодо питання застосування наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ, від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою №168.

37.Спірні правовідносини, які склались у цій справі, виникли у зв`язку з невиплатою збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди військовослужбовцю, який проходить службу 5-му прикордонному загоні Державної прикордонної служби України і здійснює заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачену пунктом 1 Постанови № 168.

38.Суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що відповідач будь-яких рішень за результатами розгляду рапорту про встановлення додаткової винагороди позивачу за серпень-вересень 2022 року, зокрема, рішень про задоволення чи відмову у задоволенні цього рапорту, суду не надав.

39.Заперечуючи факт прийняття позивачем у серпні-вересні 2022 року безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області, відповідачем не надано жодних доказів на спростування складеного рапорту, зокрема службового розслідування щодо безпідставного складення зазначеного рапорту та висновків за підсумками службового розслідування (наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, тощо), а також вчинення будь-яких дій для перевірки наявної в них інформації.

40.За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що рапорт заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу Іллі Палія про встановлення позивачу додаткової винагороди в розмірі із розрахунку до 70000 грн за серпень-вересень 2022 року фактично є нерозглянутими, у зв`язку з чим зобов`язав 5-тий прикордонний загін Державної прикордонної служби України розглянути такий рапорт.

41. Варто зауважити, що виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення / здійснення (пункт 1 Постанови № 168). З цієї позиції повнота судового розгляду передбачала б з`ясування (у сукупності): чому протягом квітня -липня 2022 року та жовтня 2022 року відносно позивача оформлялись бойові накази, бойові розпорядження, робились записи в журналах а за серпень-вересень 2022 року такі документи не оформлювались, натомість позивач перебував у розпорядженні 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України та на території яку віднесено до районів проведення воєнних (бойових) дій, які завдання (накази, розпорядження) виконував позивач, зокрема чи охоплюються (могли охоплюватися) вони (тобто їхній зміст) тими умовами (обставинами), які визначені у наказі Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, чи були випадки нарахування/виплати (за спірний період) додаткової винагороди у збільшеному розмірі іншим прикордонникам, які в той самий період, що й позивач, несли військову службу на тій самій території (ділянці), що й позивач.

Наведене в сукупності свідчить про передчасність висновків як суду першої, так і суду апеляційної інстанцій, по суті спору у цій справі, адже судами не досліджено усіх обставин цієї справи.

42.Держава не може відмовити особі у виплатах, якщо існують чинні законодавчі норми, які передбачають такі виплати, а особа відповідає умовам, що висуваються цими нормами для проведення таких виплат. Для цього суди мають перевірити чи існують норми, які передбачають виплату, а також чи відповідає особа умовам, для проведення таких виплат.

43. У постанові від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

44.Отже, через неповне з`ясування всіх обставин та без встановлення, чи підтверджується участь позивача у відповідних діях або заходах цими рапортами у сукупності з іншими доказами, висновок суду першої та апеляційної інстанцій про відсутність права у позивача на виплату збільшеної винагороди є передчасним.

45. Такий підхід призвів до неповного встановлення фактичних обставин участі позивача у бойових діях або заходах, що вплинуло на рішення про виплату додаткової винагороди за весь період його участі у бойових діях або заходах.

46. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків в цілому по суті спору.

47. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

48. Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

49.Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

50.Зважаючи на викладене касаційну скаргу належить задовольнити, судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

51.Під час нового розгляду справи суду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

52. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Просвіркіна-Максимів Марія Сергіївна, задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2024 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Сумського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………….

……………………………….

……………………………..

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

А.В. Жук,

Судді Верховного Суду