Справа № 520/10769/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

07 травня 2025 року справа № 520/10769/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду - Лариса Мар`єнко, розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (просп. Миру,буд.34,м. Миколаїв,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,54004, ) , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до Харківського окружного адміністративного суду, з позовом, в якому просять суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3 .

Проаналізувавши зміст позовних вимог та додані до позовної заяви документи, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що зазначений вище адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Досліджуючи питання щодо правильності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення цього спору, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування ст. 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

Такий висновок щодо застування вищевказаних норм процесуального права міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 707/234/19.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачам на праві сіпальної часткової власності належить нерухоме майно - житлові будинки літ. К-1 та літ. А-1 за адресою: АДРЕСА_4 .33. Право власності позивачів на вказане вище нерухоме майно підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 25.11.2010 року за № 28127827, що було видано Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Пунктом 3 додатку 2 до рішення Харківської міської ради від 21.06.2017 року за № 685/17 позивачам передано у спільну сумісну власність земельну ділянку загальною площею 0.0875 га із кадастровим номером :04:022:0002 за адресою: АДРЕСА_4 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Після отримання вказаного вище рішення Харківської міської ради позивачі зареєстрували своє право спільної сумісної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :04:022:0002 за адресою: АДРЕСА_4 площею 0.0875 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2017 року за № 91372361.

В березні 2025 року ОСОБА_1 замовила у ТОВ «АРМАДАБУДПРОЕКТ» топографо-геодезичну зйомку земельної ділянки, що належить їй на праві спільної сумісної власності.

За наслідками вказаної вище топографо-геодезичної зйомки ОСОБА_1 надано технічний звіт, відповідно до якого ОСОБА_1 дізналась, що земельна ділянка із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3 своїми координатами накладається на межі земельної ділянки по АДРЕСА_4 (хоча координати земельних ділянок із кадастровими номерами :04:022:0005 та :04:022:0002 не перетинаються).

Стосовно вказаного питання 24 березня 2025 року адвокат Ярмак Н.М. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із адвокатським запитом за № 38, за наслідком розгляду якого Головне управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 28.03.2025 року за № 29-20- 25.1-1645/0/19-25 повідомило, що:

- рішення Харківської міської ради про передачу у власність або користування земельної ділянки із кадастровим номером :04:022:0005 до управління не надходило;

- земельна ділянка із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 14.08.2023 року;

- відомості про скасування державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3 в державному земельному кадастрі відсутні.

У подальшому, 24.03.2025 року адвокат Ярмак Н.М. звернувся до Харківської міської ради із адвокатським запитом за № 39 відповідно до якого він просив надати інформацію відносно того:

- чи зверталась до Харківської міської ради Артюшкова С.Л. з приводу передачі у власність їй земельної ділянки із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3

- якщо ОСОБА_3 зверталась до Харківської міської ради із вищевказаним питанням прошу Вас повідомити коли це відбулось та повідомити про наслідки розгляду вказаного клопотання.

На вказаний запит Департамент земельних відносин Харківської міської ради надав відповідь від 22.04.2025 року за № 3236/0/225-25, у якій вказав, що ОСОБА_3 звернулась до Харківської міської ради із клопотанням про передачу їй вказаної земельної ділянки у власність 24.12.2024 року. Згідно із витягом з Державного земельного кадастру за № НВ- 025 від 30.03.2025 року передбачається, що земельна ділянка із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 14.08.2023 року відділом № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Таким чином, позивачі вважають, що оскільки станом на 15.08.2024 року в Державному земельному кадастрі, а саме в Поземельній книзі на земельну ділянку із кадастровим номером :04:022:0005 за адресою; м. Харків, вул. Пилипівська. 40а були відсутні відомості про зареєстроване речове право на цю земельну ділянку, відповідач повинен був у відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України, статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із вищевказаним кадастровим номером.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду 21.11.2018 у справі №409/5363/12, в разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Також, у вказаній постанові Велика Палата зазначила, що аналіз вищевказаних обставин справи дає підстави суду дійти висновку, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується виключно захисту їх приватних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до пункту 1 цього Положення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру).

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Адміністративні суди розглядають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 823/1984/16.

Верховний суд у постанові від 27.07.2022 у справі № 640/10412/21 констатував, що за змістом частини першої, абзаців першого, другого частини другої, частин дев`ятої, десятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Суд зазначає, що предметом оскарження у цій справі є скасування державної реєстрації земельної ділянки :04:022:0005 за адресою: АДРЕСА_3 , яка зареєстрована за іншою особою - ОСОБА_4 , оскільки, як зазначають позивачі, така земельна ділянка своїми координатами накладається на межі земельної ділянки за кадастровим номером :04:022:0002 за адресою по АДРЕСА_4 , яка належить та зареєстрована за позивачами.

Отже, фактично, вимоги позивача у цій справі вказують на приватноправовий інтерес позивачів, на захист якого, по суті, направлено звернення до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності, скасування державної реєстрації земельної ділянки :04:022:0005, яка належить іншій особі ОСОБА_4 , що, відповідно, свідчить про спір про право.

Таким чином, оскільки на підставі дій суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації земельної ділянки у третьої особи виникло речове право, правомірність чого оспорюється позивачами, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Положеннями ч.2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, враховуючи суть, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу позову, а також і суб`єктний склад цього спору, суд приходить до висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права позивача як власника земельної ділянки.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Одночасно суд роз`яснює, що позивачі мають звернутися, з урахуванням суб`єктного складу осіб, чиї права зачіпаються (власників спірних земельних ділянок) до місцевого районного суду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 170, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі №520/10769/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачам, що розгляд даної справи проводиться у порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачам, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С.Мороко