Справа № 2-а-3619/11
Суддя: Семко Г. В.
Дата ухвалення: 2011-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3619/11
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" серпня 2011 р. смт. Томашпіль
Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Семко Г.В., розглянув у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,
В липні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області, посилаючись на те, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І категорії таких осіб, є інвалідом ІІ групи у зв`язку з захворюванням пов`язаним з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області.
ОСОБА_1 зазначає, що згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі Закон) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст. 50 Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Згідно ст. 54 Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.
Позивачка ОСОБА_1 вказує, що її державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю не відповідає розмірам, що передбачені Законом.
Відповідач управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області письмових заперечень проти позову чи заяви про визнання позову суду не надало.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно вищезазначеного абзацу на відповідача суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, однак відповідач такий обов`язок не виконав, а відповідно суд уважає розглянути позов на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС (а. с. 8, 9). Також ОСОБА_1 віднесена до категорії І осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а. с. 7).
З 1 квітня 2011 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі фактичних збитків, згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також ОСОБА_1 призначена додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду ІІ групи у зв`язку з захворюванням пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС та віднесеній до І категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені та закріплені в Законі № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.
Згідно ст. 50 Закону, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам ІІ групи у розмірі 75-ти відсотків мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 55 Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Судом також встановлено, що розмір державної пенсії ОСОБА_1 визначений на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16 липня 2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» та становить 655 грн.
Додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 визначена на підставі постанови Томашпільського районного суду від 15 квітня 2011 року та становить 75 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а. с. 6, 13, 14).
Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує державну пенсію, згідно ч. 4 ст. 45 Закону, починаючи з 1 квітня 2011 року, її вимоги щодо неправомірності дій відповідача у невиплаті такої пенсії до 1 квітня 2011 року є необґрунтованими. Також необґрунтованими є вимоги ОСОБА_1 щодо неправомірності дій відповідача у невиплаті додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, оскільки така додаткова пенсії виплачується позивачці на підставі постанови Томашпільського районного суду від 15 квітня 2011 року та у розмірі, що передбачений ст. 50 Закону, а саме в розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Вихідним критерієм розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, є мінімальна пенсія за віком розмір якої, згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Як встановлено судом, розмір державної пенсії позивачки ОСОБА_1 визначений на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16 липня 2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян`та становить в розмірі 655 грн. Розмір державної пенсії, що визначений цим підзаконним нормативно-правовим актом, істотно звужує обсяг встановлених Законом прав, а тому керуючись принципом пріоритетності законів над підзаконними актами, суд уважає, що нарахування та виплата державної пенсії повинно відбуватись на підставі та в розмірі, що передбачений Законом. Оскільки встановлено, що відповідач здійснює нарахування та виплату державної пенсії на підставі підзаконного нормативно-правового акта, що істотно звужує обсяг встановлених Законом прав, його дії у зв`язку з цим мають характер неправомірних.
Сторін звільнено від оплати судових витрат, а тому вони підлягають віднесенню за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 53-55, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 10, 28, 45 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 9, 70, 71, 94, 158, 161-163, 183-2, 186 КАС України суд,
Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій, задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до І категорії осіб та інваліду ІІ групи у зв`язку з захворюванням пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС, державної пенсії, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 квітня 2011 року.
Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до І категорії осіб та інваліду ІІ групи у зв`язку з захворюванням пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС, державну пенсію, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме щомісячно в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, що встановлена у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 1 квітня 2011 року з урахуванням фактично отриманих сум та до припинення такого права.
В іншій частині позову відмовити, як заявленому необґрунтовано.
Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.
Постанову допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя: