Справа № 240/158/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/158/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи із дати права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з 05.08.2024.

В обґрунтування позову зазначає, що станом на 01.01.1993 позивач прожив на територіях радіоактивного забруднення більше 3 років, що також підтверджується відповідним посвідченням громадянина, який потерпів від ЧАЕС , тому позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзивах відповідачі просять у задоволенні позову відмовити. Зазначають, що структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області прийнято рішення від 12.08.2024 № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796, оскільки не підтверджено факт постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 3 років та у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, станом на 01.01.1993 року. Не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 15.06.1988 та з 01.09.1989 по 21.06.1993 в Полтавському інженерно-будівельному інституті згідно довідки від 01.07.2024 №46- 10/2106, так як м. Полтава, відповідно до переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ УРСР від 23.07.1991 №106, не відноситься до зон радіоактивного забруднення; період строкової військової служби з 28.06.1988 по 28.08.1989 згідно довідки від 20.06.2024 №616, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 в Житомирській робласті, оскільки відсутня інформація, щодо місця дислокації військової частини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_1 від 21.04.2021 позивач має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області та прийнято рішення від 12.08.2024 № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796, оскільки не підтверджено факт постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 3 років та у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, станом на 01.01.1993 року.

Про зміст вказаного рішення ГУПФУ в Житомирській області було повідомлено позивачу листом.

Позивач не погоджується з таким рішенням, тому звернувся до суду.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) визначені у статті 56 Закону №796-XII, згідно з частиною другою якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Частиною 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що:

-особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 02 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшення віку передбачено 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років .

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, з аналізу наведеного слідує, що основною умовою для призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є наявність підтвердженого факту проживання або роботи особи у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року, у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Судом встановлено, що 05.08.2024, у віці 54 віки, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За наслідками розгляду заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області прийняло рішення від 12.08.2024 № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796, оскільки не підтверджено факт постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 3 років та у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, станом на 01.01.1993.

У рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - відсутній.

Щодо періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, період проживання у відповідній зоні станом на 01.01.1993 - 01 рік 04 місяці 05 днів (з 26.04.1986 по 31.08.1987),.

Вважаючи протиправним таке рішення, позивач вказує на те, що факт проживання у зоні підтверджується посвідченням потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та наданими довідками про періоди проживання у зоні гарантованого добровільного відселення та посиленого радіологічного контролю.

Суд не погоджується з доводами позивача, та водночас, погоджується з доводами відповідача, з огляду на таке.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-ІV", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі-Порядок №22-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV цього Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

За змістом статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу особи як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, яка проживає на забрудненій території, є довідка про період проживання на цій території, яка видається органом місцевого самоврядування.

Таким чином, факт проживання особи на території зони посиленого радіологічного контролю засвідчується, зокрема, різного виду довідками. При цьому, відповідні докази подаються особою до заяви про призначення пенсії, розглядаючи які орган Пенсійного фонду вирішує питання права особи на пенсію.

На виконання положень Закону № 1058-ІV постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Для потерпілих від Чорнобильської катастрофи такими документами є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності).

Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17.

Крім того, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

До заяви про призначення пенсії позивачем було надано довідку від 08.12.2020 №1017/06-19, видану Горщиківською сільською радою Коростенського району Житомирської області, в якій зазначено, що гр. ОСОБА_1 був зареєстрований і проживав з 26.04.1986 по 31.09.1987 та з 20.09.1993 по 26.04.2000 в зоні посиленого радіологічного контролю с. Горщик Коростенського району Житомирської області.

Також, надано довідку від 21.06.2024 №1710, видану відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, в якій зазначено, що гр. ОСОБА_1 постійно зареєстрований з 06.07.2000 по теперішній час в зоні гарантованого добровільного відселення м.Коростень Житомирської області.

Вказані докази позивачем було надано до заяви про призначення пенсії, які оцінювалися при прийнятті оскаржуваного рішення.

Тобто, з наданих довідок слідує, що позивач проживав в зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 31.09.1987 та з 20.09.1993 по 26.04.2000.

А у зоні гарантованого добровільного відселення лише зареєстрований з 06.07.2000.

Докази проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 3 роки та 4 роки в зоні посиленого радіологічного контролю в матеріалах справи відсутні.

До матеріалів справи позивач долучив довідку Комунально-виробничого житлового ремонтно експлуатаційного підприємства №4 від 21.06.2024 №1870 про те, що він з 01.10.1987 по 06.01.1993 проживав та був зареєстрований у м.Коростень.

Разом з тим, як свідчать матеріали пенсійної справи, до заяви про призначення пенсії позивач не надавав вказану довідку, що підтверджується розпискою-повідомленням до заяви від 05.08.2024, а відповідно їй і не могло бути надано та не надано оцінку відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.

В той же час, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.06.2024 №616, позивач проходив військову службу в ЗС з 28.06.1988 по 28.08.1989.

Інформація, щодо місця дислокації військової частини відсутня.

Крім того, відповідно до архівної довідки Національного інституту "Полтавська політехніка" від 01.07.2024 №46-10/2106 (м.Полтава) позивач був зарахований студентом першого курсу денної форми навчання з 01.09.1987. У зв"язку з призовом до лав Радянської армії з 15.06.1988, наказом від 18.06.1988 надано академічну відпустку. З 01.09.1989 навчання поновлено та 30.06.1993 завершено.

Верховний Суд у постанові від 12.11.2024 у справі №460/19947/23, направляючи справу на новий розгляд, у зв"язку передчасністю висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, який ґрунтується на наявності у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, висловив правову позицію, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

Разом з тим, м.Полтава , де позивач навчався на денній формі не належить до зони радіоактивного забруднення.

Періодичні приїзди на вихідні, канікули чи відпустки додому у період навчання чи роботи не є підтвердження факту постійного проживання у відповідній зоні.

Також позивач не надав доказів, що військова частина, де він проходив службу з 28.06.1988 по 28.08.1989 знаходилася у зоні гарантованого добровільного відселення або у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відтак, вказані періоди навчання та військової служби не враховується в період постійного проживання в зоні забруднення, оскільки норма статті 55 Закону чітко передбачає постійне проживання/працю у відповідній зоні тощо.

Судом не заперечується твердження позивача що посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує особливий статус. Більше того, вказаним Законом №796-ХІІ підтверджується, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Однак, користування пільгами визначеними Законом та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниження віку, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року справі №572/456/17, виходячи з того, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіоактивного забруднення, наголосив, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні гарантованого добровільного відселення.

Суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у відповідній зоні.

Враховуючи викладене, позивачем не підтверджено період постійного проживання станом на 01.01.1993 не менше 3-х років у зоні гарантованого добровільного відселення. Також не підтверджено проживання у зоні посиленого радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше 4 років, з огляду на що право на зниження пенсійного віку на 6 років позивач не має.

При цьому, суд зазначає, що сумування періодів проживання в різних зонах радіоактивного забруднення вказаним Законом не передбачено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні умови, які є необхідними для прийняття відповідачем рішення про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що він діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений законом, а тому позов безпідставний та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницька обл., Вінницький р-н,21005. РНОКПП/) , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

08.05.25