Справа № 140/1855/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1855/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання протиправним та скасування рішення від 23 серпня 2024 року щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII) та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону №889-VIII з дати звернення 15 серпня 2024 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 29 червня 1982 року по 04 березня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 02 вересня 1991 року, з 02 вересня 1991 року по 28 лютого 1997 року та з 01 червня 1997 року по 14 жовтня 2002 року, з 14 жовтня 2002 року по 01 вересня 2006 року, з 01 вересня 2006 року по 15 листопада 2017 року та з визначенням розміру пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Колківською селищною радою Луцького району Волинської області від 12 серпня 2024 року №358, №359.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області (ГУ ПФУ у Волинській області) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV). Позивач 15 серпня 2024 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення її на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року. Проте їй було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку із недостатністю стажу на посадах державної служби, так як робота в органах місцевого самоврядування не відноситься до посад державної служби.

Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі Порядок №229), до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Закону України від 07 червня 2001 року №2493-III Про службу в органах місцевого самоврядування (далі Закон №2493-III). Крім цього вказала, що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ позивач досягла необхідного віку та у неї наявний необхідний стаж (понад 42 роки), тому вона має право на призначення пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.42-44). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Донецькій області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 15 серпня 2024 року. За результатами розгляду звернення прийнято рішення від 23 серпня 2024 року №40 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу. Так, основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ Про державну службу (далі Закон №3723-ХІІ), є встановлення за займаною посаду відповідного рангу державного службовця. З 04 липня 2001 року набрав чинності Закон №2493-III, згідно з яким керівні працівники та спеціалісти місцевих рад набули статусу посадових осіб органів місцевого самоврядування. Відповідно до статті 21 Закону №2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється саме відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач ОСОБА_1 з 29 червня 1982 року по 05 серпня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 01 березня 1997 року, з 01 червня 1997 року по 16 серпня 2018 року займала посади, що мають статус посадових осіб органів місцевого самоврядування, тому відповідач вважає, що стаж державного службовця у позивача відсутній.

Відповідач вважає, що його рішення є законним та підстави для скасування такого рішення відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 03 вересня 2021 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, що підтверджується рішенням №40 про призначення пенсії (а.с.13 зворот-14).

15 серпня 2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію державного службовця відповідно до Закону №889-VIII (а.с.15), надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням (а.с.14), зокрема, довідки Колківської селищної ради Луцького району Волинської області від 12 серпня 2024 року №359 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №358 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державного службовця (а.с.16-17).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області з прийняттям рішення від 23 серпня 2024 року №40 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав. У рішенні зазначено, що з 04 липня 2001 року набрав чинності Закон №2493-III, згідно з яким керівні працівники і спеціалісти місцевих рад набули статус посадових осіб органів місцевого самоврядування (а.с.10).

Незгода позивача із відмовою у переведенні її із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-XI.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так згідно з пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення згаданого Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XIІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з наведеного випливає, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що підставою для відмови ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII є відсутність у позивача стажу державної служби.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.18-19) ОСОБА_1 працювала на таких посадах (у межах спірного періоду):

29 червня 1982 року обрана секретарем виконавчого комітету Боровичівської сільської ради народних депутатів (рішення сесії №1/3 від 29 червня 1982 року, запис №5);

05 серпня 1985 року звільнена з посади у зв`язку з закінченням повноважень (рішення сесії №1/5 від 04 березня 1985 року, запис №6);

06 серпня 1985 року прийнята діловодом по військовому обліку в Боровичівській сільській ради народних депутатів (розпорядження №35 від 06 серпня 1985 року, запис №7);

02 вересня 1991 року переведена на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії (розпорядження від 02 вересня 1991 року №20, запис №8);

01 березня 1997 року звільнена з посади бухгалтера сільської ради (розпорядження №5 від 28 лютого 1997 року, запис №9);

01 червня 1997 року прийнята на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії (розпорядження №14 від 30 травня 1997 року, запис №10);

14 жовтня 2002 року призначена на посаду спеціаліста з бухгалтерського обліку Боровичівської сільської ради (розпорядження №15 від 14 жовтня 2002 року , запис №11);

01 вересня 2006 року переведена з посади спеціаліста з бухгалтерського обліку 11 категорії на посаду головного бухгалтера Боровичівської сільської ради із збереженням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування (розпорядження №26 від 01 вересня 2006 року, запис №15);

17 січня 2018 року прийнята на посаду бухгалтера по переведенню з Боровичівської сільської ради (розпорядження №22- рос від 17 січня 2018 року, запис №18);

16 серпня 2018 року звільнена з посади бухгалтера селищної ради у зв`язку з переведенням на посаду бухгалтера відділу освіти Колківської селищної ради (розпорядження №121-рос від 13 серпня 2018 року, запис №19).

Із відомостей трудової книжки також слідує, що ОСОБА_1 14 жовтня 2002 року прийняла присягу посадової особи органів місцевого самоврядування (запис №12); 14 жовтня 2002 року присвоєно 14 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування (запис №13); 16 жовтня 2004 року присвоєно 13 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування (запис №14).

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ, на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад, не перелічених у цій статті, та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком №229.

Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу.

Так, статтею 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

У пункті 6 Порядку також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону.

Відповідно до пункту 8 Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01 травня 2016 року) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в цьому випадку слід керуватись Порядком №283 та додатком до нього (діяли до 01 травня 2016 року), за змістом пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба): зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

При цьому пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що до стажу державної служби включається також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Порядком №283 наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. Цим Переліком серед іншого передбачено виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи, органи народного контролю.

Таким чином, при зарахуванні позивачу стажу роботи на посадах в органах місцевого самоврядування за період з 29 червня 1982 року по 30 квітня 2016 року слід керуватися Порядком №283 (чинний до 01 травня 2016 року), а з 01 травня 2016 року по 15 листопада 2017 року - Порядком №229 (чинний з 01 травня 2016 року).

Згідно з пунктом 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Суд звертає увагу, що як Порядок №283, так і чинний наразі Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 14 Закону №2493-III в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Отже, вищезазначеним законодавством передбачено зарахування до стажу державного службовця, періодів роботи секретаря виконавчого комітету сільської ради, діловода сільської ради, бухгалтера/головного бухгалтера, спеціаліста з бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що у відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області не було фактичних та правових підстав для незарахування до стажу державної служби позивача періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та відмови у зв`язку із цим у переведенні її на інший вид пенсії. Воднораз у позивача наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців на умовах, передбачених статтею 37 Закону №3723-ХІІ, відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII. Так, встановлені судом обставини у справі вказують на те, що позивач досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV (на момент звернення із заявою має повних 62 роки), має необхідний страховий стаж, в тому числі на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (при необхідних 20 років).

За вказаних підстав суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача від 23 серпня 2024 року №40 є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на що підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки на позивача поширюються умови, визначені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, то її має бути переведено на пенсію державного службовця за віком відповідно з проведенням перерахунку та виплати пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 15 серпня 2024 року (з дня звернення).

На момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію державного службовця, остання не працювала на посаді державного службовця та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. До заяви від 15 серпня 2024 року про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII позивач додала видані Колківською селищною радою Луцького району Волинської області довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Суд зазначає, що ні Законом №889-VIII, ні Законом №3723-XII не передбачена можливість призначення пенсії державного службовця без урахування довідок про заробітну плату. При цьому розмір пенсії державного службовця визначається шляхом отримання добутку заробітку та відсотка заробітку. Якщо відповідач не враховує наявні у нього довідки про заробітну плату, то він не має даних про суму заробітку, відсоток від якого становитиме пенсія.

Жодних заперечень щодо форми та змісту довідок, підстав їх видачі, періодів, за який вказана заробітна плата для призначення пенсії тощо відповідачем не наведено, а судом не встановлено. Такі довідки є джерелом інформації для обчислення згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ розміру пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ, розрахунок якої є невід`ємною частиною прийняття рішення органом Пенсійного фонду при її призначенні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 23 серпня 2023 року №40 та зобов`язання відповідача здійснити переведення ОСОБА_1 з 15 серпня 2024 року (з часу звернення з відповідною заявою) на пенсію державного службовця за віком, перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 29 червня 1982 року по 05 серпня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 28 лютого 1997 року та з 01 червня 1997 року по 15 листопада 2017 року, а також з врахуванням довідок про складові заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця від 12 серпня 2024 року №358, №359, виданих Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Колківською селищною радою Луцького району Волинської області.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень підпункту 1 пункту 3 частини другої, частини третьої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI Про судовий збір за подання позивачем зазначеного адміністративного позову немайнового характеру належало сплатити 968,96 грн судового збору (0,4 х 3028,00 грн х 0,8, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року; 0,8 - коефіцієнт для пониження розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі).

Як слідує з долученої до позову квитанції, позивач при зверненні до суду шляхом подання позовної заяви в електронній формі сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн, тобто в більшому розмірі.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №3674-VI передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить відшкодувати судові витрати, які пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 968,96 грн, при цьому питання про повернення надміру сплаченого судового збору може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила.

Доказів понесення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84112, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 серпня 2024 року №40.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити переведення ОСОБА_1 з 15 серпня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу, перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 29 червня 1982 року по 05 серпня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 28 лютого 1997 року та з 01 червня 1997 року по 15 листопада 2017 року, а також з врахуванням довідок про складові заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця від 12 серпня 2024 року №358, №359, виданих Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Колківською селищною радою Луцького району Волинської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк