Справа № 359/10184/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 травня 2025 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Єгорової Н.М.,
за участю секретаря Шляги А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мироненка Олега Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- скасувати постанову начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 Васерука Є.В. № 105971 від 10.09.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП;
- закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 позов задоволено.

Між тим, 03.01.2025 через систему «Електронний суд» Бориспільським міськрайонним судом Київської області від представника позивача - Мироненка Олега Олександровича отримано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2025 заяву представника позивача Мироненка Олега Олександровича про розподіл судових витрат залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 Адміністрація Державної прикордонної служби України звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Також, не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 - без змін.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2025 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

В подальшому, представник ОСОБА_1 - адвокат Мироненко О.О. звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у зв`язку з переглядом судом апеляційної інстанції рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 та ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2025 у розмірі 10 000, 00 грн.

В судовому засіданні 07.05.2025 представник відповідача заперечував щодо наявності підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 134 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз положень ст. 134 КАС України дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Згідно до положень ч.ч. 1-6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надав:

- ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1485009 від 16.09.2024;

- договір про надання правової допомоги № 65 від 16.09.2024;

- додаткову угоду № 2 від 03.02.2025 до договору про надання правової допомоги № 65 від 16.09.2024;

- акт приймання-передачі № 2 від 10.04.2025 надання правничої допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги № 65 від 16.09.2024;

- рахунок-фактуру на сплату послуг адвоката у розмірі 10 000, 00 грн.

Таким чином, витрати позивача на правничу допомогу за оскарження в суді апеляційної інстанції Адміністрацією Державної прикордонної служби України рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 та позивачем ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2025 складають 10 000, 00 грн.

Колегія суддів бере до уваги висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».

Беручи до уваги вищевикладене, а також враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, ціну позову, значення справи для позивача у порівнянні з розміром судових витрат, які представник позивача просить стягнути з відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що справедливою та співмірною сумою, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу є 4 000, 00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Адміністрації Державної прикордонної служби України понесених позивачем витрат на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000, 00 грн. та наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача - адвоката Мироненка О.О. про ухвалення додаткового судового рішення.

Щодо доводів представника Адміністрації Державної прикордонної служби України про те, що заява про ухвалення додаткового судового рішення та відповідні докази подано поза межами строку, визначеного КАС України, то колегія суддів вважає, що такі доводи не можуть братись до уваги, оскільки про стягнення витрат на правничу допомогу було зазначено представником позивача в судовому засіданні 09.04.2025, а відповідні докази на підтвердження понесення таких витра було надано 14.04.2025 з письмовою заявою (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду).

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 241, 242, 252, 310, 325, 328-331 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мироненка Олега Олександровича - задовольнити частково.

Ухвалити у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - додаткову постанову наступного змісту:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ - 00034039, адреса - 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Єгорова Н.М.