Справа № 480/13506/23
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення УДМС у Сумській області від 21.08.2023 № 40 про скасування дозволу на імміграцію в Україну відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Ухвалою суду від 28.12.2023 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою суду від 16.01.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.
Ухвалою суду від 27.02.2024 клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін задоволено. Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання незаконним та скасування рішення судове засідання.
Ухвалою суду від 21.05.2024 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 21.05.2024 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти заявленого позову заперечує, у зв`язку з тим, що відповідачем здійснено перевірку щодо надання дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання позивача, якою встановлено що рішенням ВГІРФО УМВС України в Сумській області від 12.04.2011 на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію" громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано дозвіл на імміграцію в Україну 12.04.2011 № 6/2405, як батьку громадянки України (дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.2009, набула громадянство України на підставі частини першої статті 7 Закону України "Про громадянство України" - довідка про реєстрацію особи громадянином України № 28 від 23.08.2009) та 20.04.2011 документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , яку в зв`язку з досягненням 45-річного віку позивач обміняв на посвідку № НОМЕР_3 від 12.07.2023.
Відповідно до інформації, зазначеної в поданні ГУНП в Сумській області громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення насильства в сім`ї відносно громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня дружина: шлюб розірвано відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 08.03.2023, справа № 587/265/23), санкційні та профілактичні заходи передбачені законодавством України ігнорує та продовжує вчиняти правопорушення щодо своєї колишньої дружини погрожуючи їй фізичною розправою.
Доведена в судовому порядку рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/2152/23 від 22.02.2023 та в справі № 592/5279/23 від 27.04.2023 повторність, умисність вчинення громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджує позицію ГУ НП в Сумській області щодо наявності в діях іноземного громадянина загрози громадському порядку.
Крім цього, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників на виконанні в Сумському відділі державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 на виконанні перебуває 2 провадження щодо примусового виконання постанов уповноважених органів та ряду виконавчих листів суду про стягнення коштів. Ухилення від виконання постанов та рішень суду про накладення штрафу вказує на свідоме нехтування іноземним громадянином законодавства України.
Вчинення громадянином Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , правопорушення вказаного в поданні ГУНП в Сумській області та додатково зібрана Управлінням інформація з цього питання, є підставою для скасування іноземному громадянину дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 3, 4 та 5 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію".
На підставі вищевикладеного, керуючись пунктами 3, 4 та 5 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію", пунктами 21-23 Порядку провадження, підпунктом 1 пункту 64, підпунктом 4 пункту 72 Порядку оформлення, 21.08.2023 УДМС у Сумській області прийнято рішення № 40 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, 12.04.2011 громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію" отримав дозвіл на імміграцію в Україну, як батько громадянки України (дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.2009, набула громадянство України на підставі частини першої статті 7 Закону України "Про громадянство України" - довідка про реєстрацію особи громадянином України № 28 від 23.08.2009).
20.04.2011 позивач документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , яку по досягненню 45-річного віку обміняв на посвідку № НОМЕР_3 від 12.07.2023.
26.07.2023 УДМС у Сумській області отримано подання Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - ГУНП в Сумській області) № 489/03/16-2023 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_3 від 12.07.2023.
У зв`язку з чим, працівниками Управління проведено перевірку матеріалів справи про надання іноземному громадянину дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання в Україні.
Проведеною перевіркою встановлено, що рішенням ВГІРФО УМВС України в Сумській області від 12.04.2011 на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію" громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано дозвіл на імміграцію в Україну 12.04.2011 № 6/2405, як батьку громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.2009, набула громадянство України на підставі частини першої статті 7 Закону України "Про громадянство України" - довідка про реєстрацію особи громадянином України № 28 від 23.08.2009 та 20.04.2011 документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , яку в зв`язку з досягненням 45-річного віку Позивач обміняв на посвідку № НОМЕР_3 від 12.07.2023. Відповідно до інформації, зазначеної в поданні ГУНП в Сумській області громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення насильства в сім`ї відносно громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня дружина: шлюб розірвано відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 08.03.2023, справа № 587/265/23), санкційні та профілактичні заходи передбачені законодавством України ігнорує та продовжує вчиняти правопорушення щодо своєї колишньої дружини погрожуючи їй фізичною розправою.
Доведена в судовому порядку рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/2152/23 від 22.02.2023 та в справі № 592/5279/23 від 27.04.2023 повторність, умисність вчинення громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджує позицію ГУНП в Сумській області щодо наявності в діях іноземного громадянина загрози громадському порядку.
Крім цього, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників на виконанні в Сумському відділі державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 на виконанні перебуває 2 провадження щодо примусового виконання постанов уповноважених органів та ряду виконавчих листів суду про стягнення коштів. Ухилення від виконання постанов та рішень суду про накладення штрафу вказує на свідоме нехтування іноземним громадянином законодавства України.
21.08.2023 УДМС у Сумській області прийнято рішення № 40 про скасування громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 3, 4 та 5 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію".
Спірні правовідносини виникли у сфері імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства і стосуються правомірності рішення про скасування дозволу на імміграцію. Згідно ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI(далі - Закон № 3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
За змістом ч.15 ст.4 Закону № 3773, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.
Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.
Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України № 2491-ІІІ від 7 червня 2001 року "Про імміграцію" .
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про імміграцію", імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Статтею 6 Закону України "Про імміграцію" визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів, відповідно до яких останні перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.
Статтею 10 Закону України "Про імміграцію" встановлено, що дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або проти яких порушено кримінальну справу, якщо попереднє слідство за нею не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.
Суд зазначає, що процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі по тексту - Порядок № 1983).
У відповідності до п.п. 2 п. 2 цього Порядку № 1983, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи Департаменту в головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає Департамент), а саме, зокрема, батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.
Згідно п. 12 Порядку № 1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: - формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; - надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції Департаменту чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; - здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.
З наведених норм вбачається, що прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про імміграцію", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.
Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі п. 3, 4, 5 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", а саме дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, встановлено, що пояснення іммігранта з таких питань не можуть мати значення для прийняття остаточного рішення про скасування дозволу на імміграцію.
Постановою Сумського апеляційного суду від 11.10.2024 апеляційну скаргу захисника Мовчана Р.А. задоволено. Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.04.2023, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн, скасовано, а провадження у справі закрито, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Оцінюючи надані відповідачем заперечення, суд вважає, що вони не підтверджують наявність визначених у п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" обставин.
Отже, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень, а зазначені в оскаржуваному рішенні підстави його прийняття не знайшли свого підтвердження належними доказами у ході розгляду справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення та невідповідність його вимогам п. 3,4,5 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".
Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст. 12 Закону передбачено можливість скасування дозволу на імміграцію у випадку встановлення хоча б однієї з передбачених у ній підстав. Однак, можливість скасування такого дозволу у жодному випадку не повинна ототожнюватися з обов`язком з прийняття такого рішення.
Така конструкція норми ст. 12 цього Закону дозволяє суб`єкту прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію об`єктивно оцінити обставини, що є підставою для можливого скасування дозволу, а також обставини, які настали після отримання особою дозволу на імміграцію, та прийняти пропорційне рішення з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
У справі, яка розглядається, відповідач, на переконання суду, прийняв оскаржуване рішення формально і без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тобто не пропорційно.
Окрім цього, суд враховує, що у справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Також, у рішенні від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що скасування дозволу на імміграцію, здійснене виключно за формальних обставин без дослідження всіх обставин необхідності прийняття такого рішення, зумовило порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані норми ст. 12 Закону.
Відповідно до ст. ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного вище, суд визнає, що відповідачем в судовому засіданні не доведено правомірність оскаржуваного рішення, а отже вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання незаконним та скасування рішення УДМС у Сумській області - задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення УДМС у Сумській області від 21.08.2023 № 40 про скасування дозволу на імміграцію в Україну відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2119,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Сумській області.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал