Справа № 160/7947/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2025 рокуСправа №160/7947/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
17 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо незаконного не нарахування доплати до пенсії згідно з рішенням суду по справі 160/9036/24, щодо обмеження індексації пенсії, передбаченої Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.23р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.24р. N2 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплата додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» максимальним розміром 1500 грн.
Крім того, позивач вважає дії відповідача щодо обмеження виплати належного, фактично нарахованого мені розміру пенсії максимальним розміром і обмеження нарахування індексації (згідно із рішенням суду у справі 160/9036/24) за 2023-2024 роки сумою 1500 грн до моєї пенсії неправомірними і такими, що порушують мої права, передбачені ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та Законами України, що регулюють правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебувають на військовій службі.
Ухвалою від 24 березня 2025 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
З 01.03.2025 пенсію позивача було проіндексовано відповідно до Постанови №209, але перерахунок не призвів до її збільшення, оскільки її розмір перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а також позивач не відноситься до категорії осіб, виплата яким проводиться без обмеження максимальним розміром, з урахуванням Рішення № 7-р(ІІ)/2022.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно із ч. 6 ст. 12, ч. 1,2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Частинами 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 є пенсіонером Державної служби України з надзвичайних ситуацій, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-Х.
Позивач 04.03.2024 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта показника заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 1,197, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмежень, у тому числі розміром 1 500 грн.
Листом від 02.04.2024 року Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача, що відповідно до п.10 постанови КМУ № 168 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1 500 грн. На виконання постанови КМУ № 168 пенсію проіндексовано з 01.03.2023 року на суму 1 500 грн., а тому для проведення індексації позивачу пенсії на суму, що перевищує 1 500 грн., немає законних підстав.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №160/9036/24 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження ОСОБА_1 індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" розміром 1 500 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2023 р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови максимальним (граничним) розміром 1 500 грн.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та не невиплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 р. підвищення пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 р. №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 р. без обмеження її максимальним розміром з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 р. №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" з урахуванням рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 року по справі №160/26366/23, від 24.07.2023 року по справі №160/11333/23, від 13.09.2019 року по справі №160/7612/19, від 23.12.2021 року по справі №160/19813/21, з урахуванням раніше виплачених коштів, без обмеження суми індексації розміром 1 500 грн.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 року №160/17024/23 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області було виготовлено оновлену довідку №3568 від 30.04.2024 року, про розмір грошового забезпечення позивача за нормами чинними станом на 01 січня 2023 року, для здійснення з 01.02.2023 року подальшого перерахунку його пенсії.

Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 року №160/17024/23 не зобов`язано органи Пенсійного фонду України вчинити будь-яку дію щодо ОСОБА_1 , тому для проведення перерахунку пенсії за даними довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області №3568 від 30.04.2024 року про розмір грошового забезпечення за нормами чинними станом на 01 січня 2023 року, підстави відсутні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі №160/16021/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні з 01 лютого 2023 року перерахунку та виплати пенсії на підставі оновленої довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області №3568 від 30.04.2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі оновленої довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області №3568 від 30.04.2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

28.02.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою перерахувати та виплачувати пенсію згідно з рішенням сулу у справі № 160/16021/24 з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 168, Постанови Кабінету Міністрів України № 185, Постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 року , Постанови № 209 без обмеження її максимальним розміром.

Відповіді від відповідача не отримав.

Вважаючи дії відповідача стосовно обмеження розміру пенсії без врахування з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 168, Постанови Кабінету Міністрів України № 185, Постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 року , Постанови № 209, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання

За приписами ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 373 КАС України визначено порядок звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання.

Частиною 1 ст.373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 383 КАС України визначено порядок звернення до суду задля визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Згідно із ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За змістом приписів ч.2, ч.3 ст.383 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Згідно із ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що предметом позову у цій справі є вимоги позивача про визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження виплати належного розміру пенсії максимальним розміром і обмеження нарахування індексації згідно із рішенням суду у справі № 160/9036/24 та 160/16021/24. Вище зазначені судові рішення набрали законної сили.

Разом з тим, суд зазначає, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано розділом ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" Кодексу адміністративного судочинства України, яким не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Так, як зазначалося вище, відповідно до приписів ст.383 КАС України, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Крім того, за вищенаведеними нормами закону, у разі невиконання відповідачем (боржником) рішення суду, позивач, як стягувач, може отримати виконавчий лист на виконання такого судового рішення та звернутися до відповідного органу державної виконавчої служби з метою його примусового виконання.

Натомість, чинним законодавством не передбачено зобов`язання відповідача (боржника) виконати судове рішення, яке набрало законної сили, у судовому порядку шляхом подання окремого позову з цього приводу та ухвалення відповідного судового рішення.

З приписами частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина восьма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приймаючи рішення у справі № 160/9036/24 та 160/16021/24 не виконав належним чином рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскільки не врахував висновки суду та повторно обмежив розмір пенсії максимальним розміром і обмежив нарахування індексації.

Питання наявності у позивача необхідного стажу, який дає право на пенсію без обмеження її максимальним розміром і обмеження нарахування індексації вже було предметом розгляду у справі 160/9036/24, тому обґрунтування Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві підстав відмови у виплаті позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, не свідчить про виникнення нового спору не дотичного до спірних правовідносин у цій справі.

Суд зауважує, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15.

Суд також зауважує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", та визначається як завершальна стадія судового провадження.

Таким чином, звертаючись з позовними вимогами про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у обмеженням максимальним розміром пенсії під час її перерахунку, суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, оскільки наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову, що є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук