Справа № 339/11/25
Суддя: Скригун В. В.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/11/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.

при секретарі Ганчар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, інспектора відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ріжків Ярослава Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3760267 від 30 грудня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що 30 грудня 2024 року інспектор відділу поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області молодший лейтенант поліції Ріжків Я.С. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3760267, згідно з якою вона, ОСОБА_1 , нібито 30 грудня 2024 року о 17:10 год. по 24 Серпня в м.Болехів, керуючи транспортним засобом, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено, чим порушила п.8.4 ПДР України, та наклав штраф у розмірі 340,00 гривень.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою, протиправною, оскільки порушення ПДР не допускала, рухаючись по вул. 24 Серпня в м. Болехів, вона зупинили автомобіль перед знаком 2.2, що підтверджується відеодоказами. Крім того зазначає, що з місця, де зупинили її автомобіль працівники поліції, не видно тієї ділянки дороги, на яку поширюється зона дії знаку 2.2.

13 січня 2025 року ухвалою суду залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків.

21 січня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі.

12 лютого 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити повністю у задоволенні позову, із змістом та вимогами позивача категорично не погоджується, вважає їх не обгрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Зазначає, що о 17:10 год 30 грудня 2024 року, в ході виконання службових обов`язків, поліцейський №1 (м.Долина) Ріжків Я.С., виявлено автомобіль марки «Smart MC 01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, яка керуючи транспортним засобом по вул. Гузіївська в м. Болехів не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушила п.8.4 «б» ПДР України, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Працівник поліції зупинивши транспортний засіб, підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував про порушення нею ПДР, попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач на вимогу поліцейського надала потрібні документи.

В подальшому працівником поліції прийнято рішення розглянути справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КупАП, ознайомив правопорушника із ст. 63 Конституції України та ст. 268, 289 КУпАП, повідомив про зафіксоване порушення ПДР України, заслухав пояснення. Підписувати постанову позивач відмовилася.

Таким чином, працівник поліції діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не допускав.

Пояснення позивача про те, що вона зупинила автомобіль в зоні дії дорожнього знаку СТОП (2.2 ПДР) вважають, такими, що надані з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення, оскільки це суперечить відео з реєстратора службового автомобіля працівників поліції.

На відеофіксації чітко спостерігається як транспортний засіб марки «Smart MC 01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухається та не зупиняється на вимогу дорожнього знаку СТОП ПДР України, який розміщений в напрямку руху позивача. Зупинку позивач здійснила вже після проїзду знаку 2.2. ПДР України, на вимогу поліцейських.

У відповідності до п. 2.3.б ПДР України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Згідно п. 8.4. «б» передбачає, що Дорожні знаки поділяються на групи: в) Заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; 2.2 Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком.

Незгода позивача щодо притягнення його до адміністративноївідповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. The United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України. Таким чином, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню (а.с.33-40).

28 лютого 2025 року позивач долучила до матеріалів справи копію заяви та відповідь Болехівської міської ради з дисками, що містять відеофіксацією подій 30 грудня 2024 року о 17:10 год. по 24 Серпня в м.Болехів.

25 березня 2025 року представником відповідача подані додаткові пояснення по справі. Зазначає, що доданий до матеріалів справи DVD-R диск, на якому, за її твердженням, міститься відеозапис, що підтверджує дотримання нею правил дорожнього руху- зупинку на вимогу дорожнього знаку 2.2, не містить жодного відеофайлу, щоб надало можливість ознайомитись відповідачу із вказаними доказами, на які посилається позивач.

Водночас зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 44 КАС України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Виходячи із вищенаведеного, у даному випадку, DVD-R диск, наданий позивачем, не містить жодних фактичних даних, які могли б бути використані як доказ у справі, та водночас є не належним та недопустимим доказом (а.с.61-62).

01 квітня 2025 року ухвалою суду витребувано у Болехівської міської ради докази по справі.

02 травня 2025 року позивачем долучено відеодокази через електронний суд.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені в позові вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Такі заяви не суперечать вимогам ст.194 КАС України, за якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, подавши відзив на позов, в судові засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Як зазначено в ч.3 ст. 268 КАСУ, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 30 грудня 2024 року о 17:22 год. інспектором ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківської області Ріжків Я.С. винесена постанова серії ЕНА № 3760267 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 30 грудня 2024 року о 17:10 год. по вул. 24 Серпня в м. Болехів, гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Smart MC 01 НОМЕР_2 , не виконала вимогу знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено". Вказаними діями позивач порушила п.8.4 б ПДР України (а.с.18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, у відповідності до п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту (п.8.2-1 ПДР).

За змістом п.8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, відокремлені п.п. «б» п.8.4 ПДР знаки пріоритету, що встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Так, згідно з вимогами підрозділу 2 розділу 33 ПДР, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету та забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком; вказує на необхідність дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Якщо знак 2.2 встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, водночас, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Статтею 245 КУпАП зазначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Суд звертає увагу, що відповідачем, на підтвердження порушення позивачем п. 8.4б ПДР, надано суду відеофайл з автомобільного реєстратора патрульної машини з якого вбачається, що транспортний засіб марки «Smart MC 01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухається по дорозі, однак при дослідженні даного відео, судом встановлено, що не зафіксовано, де саме розташований дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», в результаті чого неможливо встановити зону його дії.

Натомість з долученого позивачем відеофайлу встановлено, що транспортний засіб під керуванням позивача о 17:12 год. 30 грудня 2024 року, рухаючись дорогою, зупиняється на перехресті, та через певний час продовжує рух в ліву сторону.

Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України надано не було, а тому правомірність винесення оскаржуваної постанови відповідачем не доведено.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Лише фіксація вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

З даних того ж таки відеозапису правопорушення за 30 грудня 2024 року не вбачається наявність та фіксація встановленого знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» по маршруту руху транспортного засобу позивача, вимогу якого за позицією працівника поліції не виконав позивач, керуючи автомобілем.

Будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, про встановлення знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на перехресті, де автомобіль під керування позивача здійснив поворот праворуч, що зафіксовано на відеозаписі (наприклад протокол огляду, схема доріг, пояснення свідків, дозвіл чи рішення про встановлення дорожнього знаку тощо) відповідачем не надано.

Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, тому постанова інспектора в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, заявлений позов є обґрунтованим, через що підлягає до задоволення з викладених вище мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України, встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з задоволенням позову ОСОБА_1 , необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 9, 77, 132, 139, 205, 242-244, 246, 250, 255, 286, 292- 293, 295, 297 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, інспектора відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ріжків Ярослава Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3760267 від 30 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн., а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Калуським МВ УМВС в Івано-Франківської області 08 травня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області місце знаходження вул. Академіка Сахарова, буд.15 м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 40108798.

Інспектор відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ріжків Ярослава Сергійовича, місцезнаходження: м. Долина Івано-Франківської області, вул. Яворницького, 8.

Суддя Скригун В. В.