Справа № 154/548/21
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

м. Київ

справа №154/548/21

касаційне провадження № К/990/11234/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2022 (головуючий суддя - Шавель Р.М., судді - Кузьмич С.М., Улицький В.З.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці (далі - Митниця) про скасування постанови про порушення митних правил,

У С Т А Н О В И В:

16.02.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Митниці, у якому просила скасувати постанови про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017.

Також, ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яку обґрунтувала тим, що вона дізналася про накладення на неї штрафу згідно оскаржуваної постанови лише із Єдиного реєстру боржників, з огляду на що виникла необхідність отримати від органів державної виконавчої служби копію виконавчого документа, який став підставою для накладення штрафу. Відповідно із постановою Митниці про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017 ОСОБА_1 ознайомилась лише з моменту отримання відповіді на адвокатський запит, яка надійшла на адресу її адвоката 05.02.2021, що підтверджується копією поштового конверта.

Справа неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

Володимир-Волинський міський суд Волинської області рішенням від 17.08.2021 поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду; позов задовольнив; скасував постанову в справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення митних правил та закрив справу про адміністративне правопорушення.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.04.2022 скасував рішення суду першої інстанції та залишив позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 особисто зверталася до Митниці із заявою від 06.11.2017 (вхідний номер митниці № 3148/20/03-70-01/42) з проханням надати копію постанови. В цей же день їй було надано копію постанови по справі про порушення митних правил №3525/20500/17, про що свідчить її власноручно написана розписка від 06.11.2017. Таким чином, перебіг строку на оскарження позивачем постанови від 11.10.2017 у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 розпочався з наступного дня після отримання позивачем постанови - 07.11.2017, а останнім днем подання позову щодо оскарження вищевказаної постанови слід вважати 17.11.2017. Разом з цим, вказаний позов був скерований до суду лише 16.02.2021, по завершенню більше трьох років, з огляду на що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не наведено вагомих пояснень на підтвердження поважності причин тривалого пропуску звернення до суду, з урахуванням того, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19.

ОСОБА_1 оскаржила рішення суду апеляційної інстанції до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який ухвалою від 02.06.2022 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме - статей 72-76, 79, 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки при розгляді даної справи суд апеляційної інстанції дав оцінку лише доказам щодо з`ясування обставин строку звернення позивача з позовом до суду про оскарження постанови про порушення митних правил, однак жодним чином не з`ясував обставин правомірності ухвалення оскаржуваної постанови Митницею, що суперечить висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 20.01.2022 у справі № 826/12308/18, в якому вказано, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про залишення позову без розгляду був висновок суду апеляційної інстанції про пропуск позивачкою строку звернення до суду. Однак, як убачається зі змісту апеляційної скарги Митниці, доводи про подання позивачкою позову за межами строків звернення до суду та необхідність залишення позову без розгляду не були підставою, на якій ґрунтувалися вимоги відповідача про скасування рішення суду першої інстанції.

Митниця не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 06.05.2025 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та призначив її до розгляду з 07.09.2025.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 15.09.2015 посадовою особою Митниці за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205120000/2015/007719, згідно якої одержувачем товару виступало ТОВ «Гелексі Кар» (Волинська обл., Володимир-Волинський район, м. Устилуг, вул. Б.Хмельницького, 33), було проведено митне оформлення ввезеного товару: «автобус пасажирський, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 311 CDI», календарний рік виготовлення 2006, модельний рік виготовлення 2006, тип двигуна дизельний, об`єм двигуна 2148 куб.см., потужність 80 kw, № двигуна НОМЕР_1 , шасі номер НОМЕР_2 , колісна формула-4/2, кількість місць, включаючи водія-18, що був у використанні».

Відповідно до контракту № 02/15/G від 02.02.2015, рахунку (INVOIC) № 0336 від 14.08.2015 продавцем вказаного транспортного засобу виступала фірма DELLFORM ІМРЕХ СОRР (Panama City, Suite Н, 19 tn Floor, Giobal Plaza Tower, 50 th Street, Панама), a вартість вищевказаного автомобіля становила 3500,00 Євро.

22.08.2017 до Митниці з Державної фіскальної служби України листом №21763/7/99-99-20-02-01-17 від 15.08.2017 надійшла відповідь митних органів Королівства Нідерланди на запит про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу, зокрема, легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 311 CDI», VIN- НОМЕР_2 , з копіями документів щодо ввезення транспортного засобу за адресою ТОВ «Гелексі Кар».

За результатами проведеного аналізу документів, отриманих від митних органів Королівства Нідерланди (лист № DIC_2016_50884 від 01.05.2017) було встановлено, що даний автомобіль був належним чином зареєстрований в Нідерландах з номерним знаком НОМЕР_3 та є автомобілем для перевезення 9 осіб, включаючи водіz. Компетентні установи надали реєстраційний сертифікат на цей автомобіль. Згідно експортної декларації MRN 15NL14845222ECC788 від 02.09.2015 останній був експортований 13.08.2015 на митну територію України як автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі «SPRINTER 311 CDI», VIN- НОМЕР_2 , який відповідно до рахунку-фактури № VK15-0185 (Planet Cars Kerkdriel) від 13.08.2015 проданий фірмою Planet Cars Kerkdriel (5331 PK Kerkdriel, Bulkseweg 31-B, Голандія), громадянину ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 ), а вартість вищевказаного автомобіля становила 4700,00 Євро (згідно з встановленими НБУ курсом 1 Євро - 24,8175 грн. на день митного оформлення - 116642,35 грн.).

За таких обставин Митницею було встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару громадянкою України ОСОБА_1 , яка на час оформлення митної декларації 15.09.2015 перебувала на посаді директора ТОВ «Гелексі Кар», надано документи, що містять неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу та кількості посадочних місць, як наслідок, при декларуванні спірного автомобіля не було сплачено акцизний збір в сумі 130124,92 грн.

До моменту складення протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 викликалася до Митниці, що підтверджується листом № 2161/20/03-70-20-05 від 14.09.2017 щодо необхідності з`явитися до Митниці для надання відповідних пояснень та вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил, який був скерований ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення № 829.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 829 повернулося на адресу Митниці із зазначенням дати вручення особисто ОСОБА_1 - 21.09.2017.

У зв`язку з наявністю в діях громадянки України ОСОБА_1 , яка виконувала обов`язки директора ТОВ «Гелексі Кар», ознак порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, 26.09.2017 посадовою особою Митниці був складений протокол про порушення митних правил № 3525/20500/17.

Протокол про порушення митних правил №3525/20500/17 направлено Волинською митницею ДФС рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення супровідним листом № 2719/03-70-20-03-16 від 27.09.2017.

В протоколі про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 26.09.2017 вказувалося про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил № 3525/20500/17, що була розпочата 26.09.2017 за ознаками вчинення громадянкою України ОСОБА_1 , яка виконувала обов`язки директора ТОВ «Гелексі Кар», адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, була розглянута 11.10.2017.

Постановою від 11.10.2017 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 381788,46 грн.

ОСОБА_1 особисто зверталася до Митниці із заявою від 06.11.2017 (вх. № 3148/20/03-70-01/42) з проханням надати копію постанови. В цей же день їй було надано копію постанови по справі про ПМП №3525/20500/17, про що свідчить її власноручно написана розписка від 06.11.2017.

Згідно з положеннями частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин першої, другої статті122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, положеннями статті289 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п.1 ст.32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства , п.570 рішення від 20.09.2011р. за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти росії).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19 виклав правовий висновок, відповідно до якого поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду з позовом у цій справі позивач посилалася на те, що із постановою Митниці про порушення митних правил № 3525/20500/17 від 11.10.2017 ОСОБА_1 ознайомилась лише з моменту отримання відповіді на адвокатський запит, яка надійшла на адресу її адвоката 05.02.2021.

Разом з цим, матеріалами справи стверджується, що оскаржувана постанова від 11.10.2017 у справі про порушення митних правил № 3525/20500/17 була отримана ОСОБА_1 особисто 06.11.2017, тобто строк на її оскарження розпочався з наступного дня після отримання позивачем постанови - 07.11.2017 року, а сплинув 17.11.2017.

При цьому, до суду із вказаним ОСОБА_1 звернулася лише 16.02.2021, тобто по завершенню більше, ніж трьох років з дня отримання оскаржуваної постанови.

Таким чином, у межах здійсненого Верховним Судом касаційного перегляду судового рішення суду апеляційної інстанції установлено, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, правильно застосував норми права, що регулюють спірні правовідносини, оскільки позивач, звернувшись до суду лише 16.02.2021, пропустив строк звернення до суду за відсутності поважних причин такого пропуску. Не зазначено таких причин і в касаційній скарзі.

При цьому, посилання позивача на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 у справі № 826/12308/18, є безпідставними, оскільки апеляційна скарга Митниці (від 07.09.2021 № 7.3-20/2662) обгрунтована, у тому числі, й обставинами щодо пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Враховуючи викладене вище, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2022 - без змін.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева Р.Ф. Ханова В.В. Хохуляк