Справа № 420/35452/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участі секретаря Ростомової А.П., позивача ОСОБА_1 , представників : в/ч НОМЕР_1 Стоцького О.Л., третьої особи Терещенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаними вимогами до суду у яких з урахуванням заяви про уточнення вимог просив суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення за період з 18.04.2023 по 15.08.2024; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 18.04.2023 по 15.08.2024., зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 18.04.2023 року по 15.08.2024 року, визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022,20223 та 20224 роки, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022,20223 та 20224 роки; - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 31.07.2024; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 31.07.2024; - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності; - зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності.

Ухвалою судді від 20.11.2024 р. відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися в спрощеному позовному провадженню без виклику сторін.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про залучення Міністерства оборони України до участі в справі як третю особу відмовлено. Залучено до участі у розгляді справи як співвідповідача Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ). Вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 , Міністерства оборони України проводити за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у розгляді справи як третю особу на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору військову НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_5 . Призначено підготовче засідання на 18 березня 2025 року о 11 годині 00 хвилин у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №28.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року задоволена заяви представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 та представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції та вирішено засідання по справі № 420/35452/24, в тому числі призначене на 18.03.2025 року о 11:00 год., здійснювати в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua - «EasyCon»).

Ухвалою суду від 27.03.2025 року клопотання представника позивача про закриття провадження в частині позовних вимог задоволено. Провадження в адміністративній справі № 420/35452/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України в частині вимог: -визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності - закрито.

Ухвалою суду від 11.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду по суті на 18 квітня 2025 року 11 год.00 хв.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що він проходив військову службу з 21.04.2022 року та наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.08.2024 року №246 його звільнено у запас (за наявності інвалідності) та виключено із списків особового складу та вислуга років у ЗСУ на день виключення із списків особового складу становила 2 роки 03 місяці 24 дні та при звільнені з ним не був проведений повний розрахунок грошового забезпечення та не виплачена сума грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток.

Військова частина НОМЕР_1 (далі відповідач) надав відзив у якому вимоги не визнає з підстав того, що позивач в період з 18.04.2023 року по 12.08.2024 року не проходив військову службу у відповідача, так як він був зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 наказом №243 від 13.08.2024 року. При цьому необхідно взяти до уваги, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 25.05.2023 року № 148 з 26 травня 2023 року Позивач був визначений таким, що здав справи та посаду та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У день звільнення військовою частиною НОМЕР_6 Позивачу було виплачене належне йому грошове забезпечення, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 25.05.2023 року № 148 та грошовим атестатом № 81, виданим військовою частиною НОМЕР_6 26 травня 2023 року.

В той же час до військової частини НОМЕР_1 Позивач прибув лише 13.08.2024, тобто через 1 рік 2 місяці 18 днів з дати його виключення зі списків особового складу військової НОМЕР_7 , що свідчить про не проходження Позивачем у цей період військової служби. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.08.2024 № 246 Позивач був виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Всі необхідні розрахунки, в тому числі виплата грошового забезпечення, за період служби у військовій частини НОМЕР_1 , а саме з 13 по 15.08.2024 року, з Позивачем були проведені.

На підставі зазначеного Позивач проходив військову службу: у військовій частині НОМЕР_1 - три дні - 13,14 і 15 серпня 2024 року; у військовій частині НОМЕР_6 - до 26 травня 2023 року; у період з 27 травня 2023 року до 12 серпня 2024 року (1 рік 2 місяці 18 днів) військову службу не проходив, та фактичне місцезнаходження Позивача у цей період невідоме.

Таким чином у період з 27 травня 2023 року по 12 серпня 2024 року Позивач був відсутній на службі без поважних причин одну добу і більше. Відповідно до п.15 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу та більше. Враховуючи, що Позивачу на день виключення зі списків військової частини НОМЕР_6 (26.05.2023 року) було виплачене належне йому грошове забезпечення, а також зважаючи на те, що у період з 27 травня 2023 року по 12 серпня 2024 року він був відсутній на службі без поважних причин одну добу і більше, підстави до виплати Позивачу військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення за період з 18.04.2023 по 12.08.2024 були відсутні.

У зв`язку з зазначеним вище, а також враховуючи, що Позивач проходив у військовій частині НОМЕР_1 військову службу лише три дні, що менше календарного місяця, а також те, що він до прибуття у військову частину НОМЕР_1 1 рік 2 місяці 18 днів військову службу не проходив, підстави до виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби відсутні.

Представником позивача була надана відповідь на відзив в/ч НОМЕР_1 , у якій він вказував, що позивачу не видавались документи зазначені у п.3 розділу V Інструкції №280, та в період з 18.04.2023 року по 12.08.2024 року припис в/ч НОМЕР_1 щодо прибуття для проходження військової служби до зазначеної в/ч не видавався, такий припис був виданий лише 12.08.2024 року. Та кримінальне провадження щодо позивача було закрите на підставі п.1 ч. 1 ст.284 КПК.

Представником в/ч НОМЕР_1 були надані заперечення на відповідь на відзив у яких він щодо закриття кримінальної справи вказує, що нормами частини четвертої статті 402 Кримінального кодексу України визначена відповідальність за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу, вчинену в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за вчинення якої визначна кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Градовського Є.Ю. від 28.09.2023 року визначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Одеса 26.05.2023 о 15:37 не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_6 від 25.05.2023 №148 «Про вибуття до іншого місця проходження військової служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )», вчинене в умовах воєнного стану.

Натомість, враховуючи, що за результатами проведеної військово-лікарської комісії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний обмежено придатним до військової служби, вказаною вище постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Градовського Є.Ю. кримінальне провадження № 0000317 від 30.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України було закрите на підставі п.1 ч.І ст.284 КПК України, тобто через встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зазначає, що у вказаній вище постанові не міститься жодних фактів, якими б підтверджувався факт проходження Позивачем військової служби у період з 26.05.2023 по 12.08.2024.

Представник третьої особи надав суду пояснення у яких вказав, що при звільнені позивача з військової частини НОМЕР_6 йому було виплачено належне грошове забезпечення в повному обсязі.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

21.04.2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року ОСОБА_1 був призваний у Збройні сили України по мобілізації.

З 24.02.2022 в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України», є особливим періодом.

За приписами ч. 13 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_6 №148 від 25.05.2023 року солдата ОСОБА_1 призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_8 (по особовому складу) від 18.04.2023 року №34-Рс на посаду гранатометника розвідувального відділення розвідувального взводу загону підтримки спеціальних операції військової частини НОМЕР_1 з 26.05.2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Також зазначено, що щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалась. Вислуга років становить календарна 00рік 07 місяців 07 днів.

Через відмову позивача 25.05.2023 року виконувати наказ командира в/ч НОМЕР_6 №148 командуванням в/ч направлено до вищестоящего командування, ТУ Державного бюро розслідувань у м.Миколаїв, керівнику спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про невиконання наказу.

Позивач не погодився з наказом №148 від 25.05.2023 року та оскаржив його до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 року по справі №420/12605/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024 року рішення суду залишено без змін, а скарга без задоволення.

Після відмови виконувати наказ командира в/ч НОМЕР_6 №148 від 25.05.2023 року позивач військову службу в військовій частині НОМЕР_6 не проходив та до військовій частини НОМЕР_1 не вибув, а цей час перебував вдома.

02.07.2024 року позивач за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією отримав довідку №072000 про встановлення йому третьої групи інвалідності на строк до 01.08.2025 року.

Після цього 12.08.2024р. позивач отримав припис у в/ч НОМЕР_6 для виконання наказу №148 та 13.08.2024 року прибув до військової частини НОМЕР_1 , де подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №246 від 15.08.2024 року солдата ОСОБА_1 звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.08.2024 року №54-РС з військової служби у запас відповідно до п.п.б п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» з 15 серпня 2024 року виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення . Вислуга років у ЗСУ календарна 2 роки 3 місяці 24 дня.

Позивач після звільнення звернувся до Генерального штабу ЗСУ із заявою, щодо сприяння у нарахуванні та виплаті йому грошового забезпечення за період з 18.04.2023 року по 15.08.2024 року та одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку місячного грошового забезпечення в розмірі 4% за кожний повний календарний місяць служби, але не менш ніж як 25% .

Не погодившись із невиплатою грошового забезпечення відповідачем позивач звернувся до суду з позовом.

Джерела права та висновки суду.

Згідно ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, Статутом Внутрішньої служби Збройних сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. ст.16, 15 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (надалі Статут) кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст.17 Статуту на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно ст.30 Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно ст.37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно ст.257 Статут висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами.

Згідно ст.260 Статуту на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Згідно ст.200 Статуту розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів.

Згідно ст.131 Статуту військовослужбовці, які проходять строкову військову службу та військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, курсанти військових навчальних закладів, крім матросів і старшин, які перебувають на кораблях, розміщуються в казармах, а ті, що проходять військову службу за контрактом, - у службових жилих приміщеннях.

Згідно ст.127 Статуту солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Солдат підпорядковується командирові відділення.

Згідно ст.128 Статут солдат зобов`язаний:

підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;

знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою;

знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права;

сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;

постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички;

знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно);

додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни;

бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;

виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;

повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку;

своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;

неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки;

виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників);

у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття;

під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Як судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача, позивач після видання наказу №148 тобто з 26.05.2023 року та до 12.08.2024 року (дата отримання припису від 12.08.2024) року) у військових частинах НОМЕР_6 та НОМЕР_1 військову службу не проходив, перебував вдома, та до В/ч НОМЕР_1 документи для зарахування до списків особового складу та подальшого проходження служби подав тільки 13.08.2024 року, фактично для звільнення з військової служби.

Як встановлено судом позивач наказом командира в/ч НОМЕР_6 №148 від 25.05.2023 року був з 26.05.2023 року виключений із списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення та з ним проведений повний розрахунок, проте до військової частини НОМЕР_1 він не прибув, таким чином в цей період він не перебував на грошовому забезпеченні у жодному військовому підрозділі або військової частини ЗСУ.

Законність наказу командира в/ч НОМЕР_6 №148 від 26.05.2023 року підтверджена рішенням суду, та він не був змінений або скасований командиром в/ч НОМЕР_6 на цей час.

Згідно п.15 Розділу І Порядку затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» грошове забезпечення не виплачується в т.ч. за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Згідно довідки №5977 від 20.07.2023 року кліники амбулаторно-поліклінічної допомоги ІНФОРМАЦІЯ_3 до якої позивач був направлений за постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві від 03.06.2023 року в рамках кримінального провадження №0000317 позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській пехоті, спец.спорудах, та придатний для проходження військової служби у частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (т.2 а.с.82), проте позивач після цього до військової частини не прибув для вирішення питання заміни військової частини НОМЕР_1 на військову частину забезпечення та подальшого проходження військової служби в установленому Статутом порядку.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач надав відповідачу докази поважності відсутності на службі в період з 26.05.2023 року до 12.08.2024 року, тому суд вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 27.05.2023 року до 13.12.2024 року, а тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Також суд відхиляє аргумент представника позивача, що йому не було вручено в/ НОМЕР_9 для вибуття атестати, військово-перевізні документи, облікову послужну картку і медичну книжку, так як судом встановлено та підтверджується відеозаписом на компакт диску приєднаному до матеріалів справи (т.2 а.с.72), що позивач відмовився виконувати наказ командира №148 від 25.05.2023 року не з підстав не видачи йому якогось з документів (т.2 а.с.69) та тільки 12.08.2024 року коли він звернувся до третьої особи за приписом він отримав документи, які були подані ним до відповідача 13.08.2024р..

При цьому суд враховує, що згідно довідки №132 від 28.02.2025 року (т.1 а.с.220) та наказу №148 від 25.05.2023 року військова частини НОМЕР_6 при звільненні позивача з частини провела з ним повний розрахунок грошового забезпечення, та позивач не спростував це під час розгляду справи належними доказами, а тому вимоги в частині не виплати грошового забезпечення з 18.04.2023 року по 26.05.2023року також є безпідставними та не підлігають задоволенню.

Як встановлено судом відповідачем при звільненні позивачу було перераховано його картковий рахунок у Приватбанку належне грошове забезпечення у сумі 3710,53грн.

Щодо не виплати при звільненні грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, то суд зазначає наступне.

Частинами 1, 4 статті 9 Закону № 2011 -XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно пункту 7 розділу I Порядку № 260, розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 14 розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

У відповідності до пункту 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини.

Як встановлено судом позивачу під час проходження військової служби не надавалась щорічна основна відпустка за 2022,2023,2024 роки виходячи із кількості часу перебування на військовій службі за періоди з 21.04.2022 року по 31.12.2022 року , з 01.01.2023 року по 26.05.2023 року, з 12.08.2024 року по 15.08.2024 року, а також при звільненні не виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, що визнається відповідачем.

Згідно п.3 Розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Таким чином позивач мав отримати при звільненні з військової служби за станом здоров`я оплачувану щорічну відпустку або грошову компенсацію, проте вона безпідставно не була виплачена відповідачем, а тому позові вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, то позивач не є учасником бойових дій або іншою особою яка мала право на отримання додаткової відпустки, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо вимог визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 31.07.2024; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 31.07.2024 то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивача з військової служби не нараховувалась та не виплачувалась одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, що визнається відповідачем.

Згідно пункту 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 460 (далі - Порядок № 460), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 460, військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно пунктів 4-6 Порядку №460 допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Виплата військовослужбовцям допомоги у разі звільнення з військової служби здійснюється Міноборони, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на їх утримання.

Військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, допомога не виплачується.

Таким чином позивач як особа призвана військову службу за мобілізацією в 2022 році мав право на отримання цієї допомоги за періоди служби з 21.04.2022 року по 26.05.2023 року, та з 12.08.2024 року по 15.08.24р , а тому відповідач повинен був нарахувати та виплатити її позивачу при звільненні з військової службі як особі яка не підпадає під перелік виключень.

Щодо не нарахуванні та невиплати надбавки за службу в ССО за період з 12.08.2024 року по 15.08.2024 року то з розрахункової відомості №9/127 за вересень 2024 року вбачається, що позивачу у складі грошового забезпечення виплаченого при звільненні міститься надбавка за службу ССО, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваної бездіяльності суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011року №3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні обставини для розподілу судових витрат відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022,2023 та 2024 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за невикористані дні щорічної основної відпусток за 2022,2023 та 2024 роки.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) рнокпп НОМЕР_10 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_11 .

Третя особа Військова частина НОМЕР_6 АДРЕСА_1 57508 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя Е.А.Іванов