Справа № 620/15417/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Бужак Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом керівника Корюківської окружної прокуратури до відділу культури Менської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2024 року керівник Корюківської окружної прокуратури (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу культури Менської міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділу культури Менської міської ради щодо розроблення програми з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Менської міської територіальної громади Корюківського району Чернігівської області;

- зобов`язати відділ культури Менської міської ради розробити програму з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Менської міської територіальної громади Корюківського району Чернігівської області та подати її на сесію Менської міської ради Корюківського району Чернігівської області для вирішення питання щодо розгляду та можливості затвердження такої програми.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не вжито жодних заходів спрямованих на розроблення програми з охорони культурної спадщини, що не сприяє запобіганню руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпеченню захисту, збереженню, утриманню, відповідному користуванню, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосуванню та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у задоволені позову керівника Корюківської окружної прокуратури до відділу культури Менської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позиція суду мотивована тим, що рішенням від 28 листопада 2024 року №248 виконавчий комітет Менської міської ради погодив проект Програми охорони та збереження культурної спадщини на території Менської міської територіальної громади на 2025-2027 та вирішив передати вказаний проект для розгляду та затвердження на черговій сесії Менської міської ради. На сайті Менської міської ради зареєстрований проект рішення про затвердження Програми охорони та збереження культурної спадщини на території Менської міської територіальної громади на 2025-2027 року за номером 738 від 04 грудня 2024 року.

Також на сайті Менської міської ради опубліковано рішення Менської міської ради від 19 грудня 2024 року № 738 «Про затвердження Програми охорони та збереження культурної спадщини на території Менської міської територіальної громади на 2025-2027».

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач розробив Програму охорони та збереження культурної спадщини на території Менської міської територіальної громади на 2025-2027, яка після подання позову та до дати ухвалення рішення судом була затверджена Менською міською радою, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представником Чернігівської обласної прокуратури подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №620/15417/24 скасувати, провадження у справі 620/15417/24 закрити на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Чернігівський окружний адміністративний суд за результатами розгляду справи № 620/15417/24 за позовом керівника Корюківської окружної прокуратури до відділу культури Менської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, мав би прийняти рішення про закриття провадження у справі, оскільки оскаржувані порушення виправлені суб`єктом владних повноважень самостійно (добровільно) під час розгляду справи.

Також апелянт зазначає, що клопотання про закриття провадження направлено ним на адресу суду першої інстанції в межах 2-х місячного строку розгляду справи в порядку спрощеного провадження, однак з незалежних від прокуратури причин отримано судом першої інстанції після прийняття рішення у справі.

Апелянт наголошує, що висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог не ґрунтуються на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі; рішення Чернігівського окружного суду від 28 січня 2025 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому на підставі статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, таке судове рішення підлягає скасуванню з подальшим закриттям провадження у справі.

Поряд з цим, апелянтом заявлено клопотання про розгляд справи за участю сторін.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року та від 20 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

09 квітня 2025 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого не заперечує щодо закриття провадження у справі в зв`язку з тим, що порушення було виправлено Відділом культури Менської міської ради самостійно.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Щодо клопотання апелянта про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з поданого клопотання апелянта, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За приписами частин 5 та 7 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Стаття 261 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює наступні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги пункт 20 частини 1 статті 4 та частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до фактичних обставин справи, на території Менської міської територіальної громади розташовано 2 пам`ятки археології національного значення Чернігівської області, занесених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, 46 щойно виявлених археологічних об`єктів культурної спадщини Чернігівської області, 72 пам`ятки археології місцевого значення Чернігівської області, не занесених до Держреєстру, 66 пам`яток історії та монументального мистецтва, не включених до Держреєстру, 15 щойно виявлених історичних об`єкти культурної спадщини, 3 щойно виявлені об`єкти монументального мистецтва, 3 пам`ятки архітектури, містобудування та садово-паркового мистецтва місцевого значення, 5 пам`яток архітектури, містобудування та садово-паркового мистецтва національного значення.

Листом від 10 вересня 2024 року за №51-77-3906вих-24 Корюківська окружна прокуратура звернулася до відділу культури Менської міської ради із запитом про надання інформації щодо розроблення програми охорони вказаної культурної спадщини.

Листом від 23 вересня 2024 року за №01-11/140 відповідач повідомив, що програми щодо охорони культурної спадщини не розроблялась.

Листом від 04 жовтня 2024 року за №04-17/1869 Менська міська рада повідомила, що програма з охорони культурної спадщини не розроблялась та не затверджувалась, кошти на виконання програми з охорони культурної спадщини не виділялися, а тому до кінця року затвердження програми і виділення коштів на її фінансування є неможливим. Розгляд питання про затвердження програми охорони культурної спадщини та її фінансування буде здійснено при розробці бюджету громади на 2025 рік.

У зв`язку з наведеним, прокурор звернувся до суду із цим позовом.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Чернігівської обласної прокуратури, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У постанові від 26 червня 2018 року у справі № 800/369/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України необхідним є установлення факту виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку. При цьому, відповідне усунення порушень має бути здійснено суб`єктом владних повноважень самостійно та в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.

За обставинами справи, 22 листопада 2024 року керівник Корюківської окружної прокуратури звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу культури Менської міської ради, в якому просив суд, зокрема, зобов`язати відділ культури Менської міської ради розробити програму з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Менської міської територіальної громади Корюківського району Чернігівської області та подати її на сесію Менської міської ради Корюківського району Чернігівської області для вирішення питання щодо розгляду та можливості затвердження такої програми.

Надалі, 28 листопада 2024 року Виконавчий комітет Менської міської ради погодив проект «Програми охорони та збереження культурної спадщини на території Менської міської територіальної громади на 2025-2027 роки» з подальшим внесенням на розгляд та затвердження на сесії Менської міської ради.

На сайті Менської міської ради 04 грудня 2024 року зареєстрований проект рішення про затвердження «Програми охорони та збереження культурної спадщини на території Менської міської територіальної громади на 2025-2027 роки» внесений на розгляд сесії Менської міської ради, дане питання включено до порядку денного другого засідання п`ятдесят шостої сесії разом з іншими цільовими програмами.

Рішенням Менської міської ради 56 сесії 8 скликання №738 від 19 грудня 2024 року було затверджено «Програму охорони та збереження культурної спадщини на території Менської територіальної громади на 2025-2027 роки».

За змістом апеляційної скарги та відзиву до неї, сторони наполягають на тому, що провадження у справі №620/15417/24 підлягає закриттю на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідач самостійно виправив порушення, які слугували підставою для подання адміністративного позову.

Поряд з цим, суд першої інстанції, дослідивши наведені обставини справи, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що у даному випадку, процесуально вірними будуть дії суду щодо скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених 238 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Чернігівської обласної прокуратури підлягає задоволенню, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 238, 242, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом керівника Корюківської окружної прокуратури до відділу культури Менської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Н.П. Бужак