Справа № 580/4435/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 травня 2025 року Справа № 580/4435/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову адвокатки Єрьоміної В.А. від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

23.04.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Єрьоміної В.А. (65009, м.Одеса, Гагарінське плато, 5/3, оф. 26; РНОКПП НОМЕР_2 ) від імені ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) (далі відповідач ) про:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу в періоди з 08 травня 2022 року до 24 лютого 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова КМУ №704), з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб (далі ПДФО) відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок №44);

зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення за період з 08 травня 2022 року по 24 лютого 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 Постанови КМУ № 704 з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум ПДФО відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Обґрунтовуючи зазначили, що позивач проходить військову службу у відповідача та він у спірний період розраховував грошове забезпечення позивачу із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства, оскільки через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у нього виникли підстави для встановлення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до вказаної вище Постанови №704.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 28 квітня 2025 року суд залишив її без руху.

30.04.2025 від представника позивача адвокатки Єрьоміної В.А. на виконання вимог вказаної вище ухвали надійшла заява вх. №22173/25 про усунення недоліків (далі Заява), в якій, посилаючись на висновки Верховного Суду, зауважила, що позивач не отримував письмового повідомлення про нараховане та виплачене грошове забезпечення та дізнався про його розмір після отримання листа. Оскільки спірні правовідносини мають триваючий характер, для обчислення строку звернення до суду має бути застосована ст.233 КЗпП України в редакції, що не обмежувала будь-яким строком такі позови.

Розглянувши Заяву, оцінивши її доводи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Ч.2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», встановлювала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст.233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Тобто, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня звільнення або коли дізнався чи міг дізнатися про порушення своїх прав.

Заявлений період позовних вимог стосується періоду дії обох вказаних редакцій. Оскільки щомісячне грошове забезпечення є періодичним платежем, датою, коли позивач дізнався про його розмір, є кожна наступна дата за звітним місяцем, з огляду на що доводи представниці позивача про триваюче порушення безпідставні. Посилання на відсутність факт письмовомового повідомлення відповідачем позивача про нараховані суми не обгрунтоване, оскільки для таких обставин позивач має припинити військову службу. Щомісячне повідомлення працюючої особи можливе лише шляхом подання розрахунку на місяць, невиконання чого доказами не підтверджено.

Частина 3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) приписує, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

То ж для звернення позивача до суду застосовується чинний на момент подання позовної заяви закон щодо обчислення строків і вказані норми є імперативними для суду.

Особливості спірних обставин спору дозволяють формувати судам різну правову оцінку, позаяк згідно з ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Тому висновки Верховного Суду щодо застосування окремих норм права мають застосовуватися з урахуванням конкретних обставин спору, а імперативні норми, що не допускають двозначного тлумачення - обов`язково застосовуватися.

Зважаючи на загальновідомі обставини військового стану в Україні з 22.02.2022, бюджетне планування на календарний рік, незмінюваність обчислення посадових окладів військовослужбовців, застосування до різних позивачів щодо одного і того ж предмету спору різного підходу до обчислення строку звернення до суду, становитиме дискримінацію за професійною ознакою.

Крім того відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Вказана Заява свідчить про непогодження з висновками суду та не виконання ивмог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Водночас згідно з ч.2 ст.121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист, суд дійшов висновку продовжити строк для усунення недоліків на 10 днів, які можуть бути усунені шляхом подання суду доказів пропущення строку звернення до суду з поважних причин, або відомостей про вручення позивачу копії наказу (розпорядження) про звільнення з військової служби, або поданням заяви з позовними вимогами в межах строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст.2-20, 48-49, 72-78, 122-123, 171-173, 243, 248, 287 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви вх. від 30.04.2025 №22173/25 адвокатки Єрьоміної В.А. від імені ОСОБА_1 про усунення недоліків.

2. Продовжити строк для усунення недоліків позову на 10 днів з дати отримання цієї ухвали.

3. Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не може бути оскаржена.

СуддяАнжеліка БАБИЧ