Справа № 140/6291/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/6291/24 пров. № А/857/29090/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Онишкевич Т.В., Сеник Р.П.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 (головуючий суддя Сорока Ю.Ю.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Луцьк у справі №140/6291/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАХ ПЛЮС УКРАЇНА» до Волинської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В :

17.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАХ ПЛЮС Україна» звернулось з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000117/2 від 15.05.2024.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд першої інстанції вважав, що такі розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість таку визначити за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Волинська митниця подала апеляційну скаргу просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року та в задоволенні позову Товариства відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що надані позивачем документи та дані, які в них містяться не є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Звертає увагу суду апеляційної інстанції що по МД №24UA82U7 від 14.05.2024 року відбулось спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару. Зауважує, що в банківських платіжних документах в призначенні платежу зазначена інформація щодо оплати за товар по контракту від 22.02.2022 № PL/2022/2, що не дає можливості ідентифікувати оплату за дану поставку. Скаржник вказує, що підставою прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного контролю та оформлення розбіжностей, які унеможливлювали визнання заявленої декларантом за першим методом митної вартості, а також не усунення в подальшому вказаних розбіжностей декларантом. За наведених умов митниця зобов`язана самостійно здійснювати визначення митної вартості шляхом її коригування із застосуванням методів, визначених Митним кодексом України. Скаржник вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205140/2024/000117/2 від 15.05.2024 року є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції зазначив, що вважає таке законним та просить залишити його без змін.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «ДАХ ПЛЮС Україна» (покупець) та компанією DACHPOL Spolka Lawna Ireneuzh Aranowski, Mariuzh Bergiel (продавець), укладено зовнішньоекономічний контракт №PL2022/2 від 22.02.2022.

Відповідно до п.1.1 контракту продавець зобов`язується поставити та передати у власність товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього контракту. Предметом вказаного контракту визначено продаж виробів з листового металу, водостічних систем, покрівельних мембран, вати кам`яної клінкерної цегли, керамічної черепиці, аксесуарів до усіх позицій, а також інших будівельних матеріалів.

Пунктом 1.2 визначено, що найменування, кількість та ціна товару, що поставляється покупцеві за цим договором вимірюється в кілограмах, штуках, м2 і вказується в фактурі-проформі на кожну партію поставки товару.

Згідно пунктів 2.1-2.3 ціна товару вказується в фактурі-проформі на кожну партію товару окремо; загальна вартість контракту становить 900 000,00 Польських злотих. Вартість окремих партій товару, що поставляється за даним контрактом, визначається в фактурі-проформі та/або специфікації до даного договору; в ціну входить вартість товару, тари та упаковки.

Відповідно до пунктів 4.1-4.2 контракту, оплата за окрему партію товару, що поставляється за даним контрактом, здійснюється у формі 100% попередньої передоплати згідно фактури-проформи шляхом банківського переказу на рахунок продавця; оплата за товар повинна бути проведена в польських злотих.

Поставка товару, згідно п.5.1 здійснюється згідно рахунку-фактури та/або специфікації до даного контракту на умовах FCA Польща, 22-400 Замосць, вул. Кілінського, 89.

14.05.2024 з метою здійснення митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту декларантом в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано митну декларацію №24UA82U7 на поставлений товар: Нетканий матеріал із штучних волокон, з поверхневою щільністю 115г/м2: Мембрана для даху STROTEX BASIC 1.5x50MB - арт.AKFOL1-STRROLKA 385 шт.рулонів (рулон ширина 1,5м, довжина 50м), з покриттям, багатошарова, призначена для захисту покрівлі та стін при цивільних будівельних роботах(повний захист від проникнення води та вітру).Торговельна марка FOLIAREX Виробник- FOLIAREX Sp. z o. o., PL.

До митної декларації додано наступні документи: інвойс (S)FSE-1/05/24/ZA від 10.05.2024; міжнародну товарно-транспортну накладну від 10.05.2024; документ з навантаження №2954; сертифікат з перевезення EUR. 1 PL/MF/AT 0094398 від 10.05.2024; рахунок -фактура №13/05/2024 від 13.05.2024; довідка про транспортні витрати від 13.05.2024; контракт №PL2022/2 від 22.02.2022; копія договору на надання митно-брокерських послуг №74 від 22.04.2021; митна декларація країни відправлення.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано на розбіжності у документах:

відповідно до п.3.1 зовнішньоекономічного договору (Контракту) від 22.02.2022 №PL2022/2 відомості про товар вказуються в фактурі-проформі та/або специфікації до даного договору, однак вищезазначені документи не подано до митного оформлення;

згідно п.4.1 зовнішньоекономічного договору (Контракту) від 22.02.2022 №PL2022/2 оплата за товар здійснюється у формі 100% попередньої оплати, однак банківського платіжного документа, що підтверджує вартість товару не надано;

в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.05.2024 №13/05/2024 зазначений договір-заявка від 09/05/2024, який не надано до митного оформлення; банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не подано;

згідно п.2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2022 №PL2022/2 в ціну товару входить вартість товару, тари та упаковки. З огляду на умови поставки FCA витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести клієнт. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості.

Зважаючи на вказане, інспектором митниці направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання у 10-ти денний термін наступних додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; рахунок-проформу та/або специфікацію до Договору; банківські платіжні документи, що стосуються товару; транспортні (перевізні) документи в т. ч. заявку та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг (за наявності); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем додатково подано до митного оформленні такі документи: рахунок-проформу від 06.09.2023 №ZS-32/09/23/ZA; банківські платіжні документи від 21.02.2024 №69, від 04.03.2024 №71, від 03.10.2023 №63; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 06.09.2023; договір (контракт) про перевезення від 09.05.2024 №9/05/2024.

Листом від 15.05.2024 №б/н повідомлено про відсутність інших додаткових документів.

15.05.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000117/2, відповідно до якого митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України на підставі цінової інформації наявної в митного органу в ЄАІС. Рівень митної вартості становить по товару на рівні 4,99 дол.США/кг за МД №UA100190/2024/055992 від 24.04.2024.

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (частина 1, 2 статі 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа № 804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком першої інстанції щодо того, що в оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжність у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Так, як це встановлено судом першої інстанції, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: Нетканий матеріал із штучних волокон, з поверхневою щільністю 115г/м2: Мембрана для даху STROTEX BASIC 1.5x50MB - арт.AKFOL1-STRROLKA - 385 шт.рулонів (рулон ширина 1,5м, довжина 50м), з покриттям, багатошарова, призначена для захисту покрівлі та стін при цивільних будівельних роботах(повний захист від проникнення води та вітру).Торговельна марка FOLIAREX Виробник- FOLIAREX Sp. z o. o., PL.

Водночас відповідач полягає, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: відповідно до п.3.1 зовнішньоекономічного договору (Контракту) від 22.02.2022 №PL2022/2 відомості про товар вказуються в фактурі-проформі та/або специфікації до даного договору, однак вищезазначені документи не подано до митного оформлення; згідно п.4.1 зовнішньоекономічного договору (Контракту) від 22.02.2022 №PL2022/2 оплата за товар здійснюється у формі 100% попередньої оплати, однак банківського платіжного документа, що підтверджує вартість товару не надано; в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 13.05.2024 №13/05/2024 зазначений договір-заявка від 09/05/2024, який не надано до митного оформлення; банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не подано; згідно п.2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2022 №PL2022/2 в ціну товару входить вартість товару, тари та упаковки. З огляду на умови поставки FCA витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести клієнт. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості.

Суд першої інстанції констатував, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання Волинської митниці у спірному рішенні №UA205140/2024/000117/2 від 15.05.2024 на те, що фактура-проформа, специфікація не подані до митного оформлення, хоча відповідно до п. 2.2 контракту №PL/2022/2 від 22.02.2022 передбачено, що вартість окремої партії товару зазначається в рахунку фактурі не відповідає дійсності, оскільки позивачем було подано фактуру-проформу №ZS-32/09/23/ZA від 06.09.2023 та специфікацію від 06.09.2023 до контракту №PL/2022/2 від 22.02.2022.

Суд апеляційної інстанції враховує, що рахунок-фактура - це комерційний документ, який відображає продаж товару або надання певної послуги. Рахунок-фактура є підтвердженням будь-якої комерційної операції. Оскільки рахунок-фактури повинен містити перелік товарів і послуг, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити, то виявлені митним органом розбіжності, на переконання суду апеляційної інстанції, є підставою для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення заявленої митної вартості ввезеного Товару.

Крім того, будучи первинним бухгалтерським документом, рахунок-фактура повинен мати реквізити, які дають змогу ідентифікувати господарську операцію та її учасників (назва підприємства, від імені якого складено рахунок-фактуру; назва контрагента; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунку-фактури).

За змістом фактури-проформи №ZS-32/09/23/ZA від 06.09.2023 можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу за контрактом №PL/2022/22 від 22.02.2022 та вартість товару у загальному розмірі 264 679,80 злотих. Зі специфікації від 06.09.2023 чітко вбачаються умови оплати товару, його найменування та кількість. Так загальна вартість партії товару становить 264 679, 80 злотих за 2168 рулонів.

Як це правильно зауважив суд першої інстанції, частина товару, яка зазначена у вищезгаданій фактурі-проформі, вже була імпортована нашим товариством відповідно митної декларації від 26.09.2023 №23UA79U0.

Оплата партії товару, що є предметом дослідження у даній справі, підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті від 21.02.2024 №69, від 04.03.2024 №71, від 03.10.2023 №63, які були проведені банком та міжнародними банками кореспондентами, водночас жодних зауважень до змісту та форми №ZS-32/09/23/ZA від 06.09.2023 та специфікації від 06.09.2023 до контракту №PL/2022/2 від 22.02.2022 не було надано, а валютну операцію здійснено, що в свою чергу підтверджує безсумнівність здійснення оплати за товар відповідно до контракту.

До матеріалів справи долучений експортний рахунок-фактуру з ПДВ, який було подано до митного оформлення №(S)FSE-1/05/24ZA на загальну суму 51 512,70 Польських злотих та цінову пропозицію для ТОВ «ДАХ ПЛЮС УКРАЇНА «, в яких визначено ціну на покрівельну мембарну STROTEX BASIC 1,5Х50 МВ у розмірі 101,10 злотих/рулон при покупці 2618 рулонів.

Щодо аргументів відповідача щодо 100% попередньої оплати згідно п.4.1 контракту, хоча банківський платіжний документ відсутній, то суд апеляційної інстанції зазначає, у такому пункті контракту №PL/2022/2 від 22.02.2022 визначено, що за погодженням сторін оплата за поставлену партію товару може здійснюватися на умовах післяплати.

Крім того, відповідно до умов додаткової угоди №1 від 22.02.2022 до контракту визначено, що за погодженням сторін оплата за поставлену партію може здійснюватися на інших умовах визначених в специфікації та/або фактурі-рахунку до даного контракту.

Відповідно п.2.2 контракту №PL/2022/2 від 22.02.2022 вартість окремої партії товару, що поставляється за даним контрактом зазначається в фактурі-проформі та/або специфікації до даного контракту.

Так, відповідно до Специфікації від 06.09.2023 умови оплати визначено таким чином: 93 000,00 злотих на банківський рахунок до 16.09.2023, 89 700,00 злотих на банківський рахунок до 21.09.2023; 957,33 злотих протягом 3 днів після відвантаження товару.

Водночас як це правильно зауважив суд першої інстанції, до митного оформлення надано платіжні інструкції в іноземній валюті від 21.02.2024 №69, від 04.03.2024 №71, від 03.10.2023 №63, отже такі підтверджується, що вартість оцінюваного товару, щодо якого здійснено коригування митної вартості відповідає тій, що зазначена в рахунках-фактурах (інвойсах). Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили, отже сумніви, щодо заявленої декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, на переконання суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких немає розбіжностей щодо вартості товару чи ознаки підробки.

Також, до митного оформлення позивачем надано копію договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг від 09/05/2024, який зазначено в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг №13/05/2024 від 13.05.2024. Щодо оплати, то враховуючи те, що станом на момент митного оформлення оплати ще не було проведено, тому надати документи було неможливим, відтак твердження відповідача щодо не надання до митного оформлення договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг від 09/05/2024 не віднайшли свого підтвердження.

Щодо витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, які на переконання відповідача не включені декларантом таких витрат та до заявленої митної вартості, то, як це правильно встановив суд першої інстанції, згідно договору-заявки від 09/05/2024 про надання транспортно-експедиційних послуг, розвантаження і навантаження товару забезпечується перевізником, а отже вартість таких послуг включена у вартість перевезення, а відтак вже включена до митної вартості.

Щодо вимоги відповідача про необхідність подання договорів із третіми особами, то позивачем надано такий від 09/05/2024, яким підтверджено оплату наданих послуг. Інших договорів позивач не укладав, а відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність інших договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів.

Водночас, щодо твердження апелянта, щодо ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем суд апеляційної інстанції зазначає, вимога про надання інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договору (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням контракту; виписки з бухгалтерської документації; висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Проте, за обставин цієї справи, відповідач не довів встановлення таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Щодо покликання апелянта на правильність застосування методів визначення митної вартості, то суд апеляційної інстанції зазначає що статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до частини 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з приміткою 4 до пункту 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів a і b дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

У випадках, коли митна вартість не може бути визначена згідно з положеннями статті 1, як правило, повинен проводитися процес консультацій між митною адміністрацією та імпортером для визначення основи вартості згідно з положеннями статті 2 або 3. Наприклад, може статися так, що імпортер має інформацію про митну вартість ідентичних або подібних імпортних товарів, якої безпосередньо немає в митної адміністрації в пункті ввезення. З іншого боку, митна адміністрація може мати інформацію про митну вартість ідентичних або подібних товарів, якої безпосередньо немає в імпортера. Процес консультацій між двома сторонами дозволить обмінятися інформацією за умови дотримання вимог комерційної конфіденційності для визначення належної основи визначення вартості для митних цілей.

Відповідно до статті 5 Угоди якщо імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні-імпортері в тому стані, як вони імпортуються, митна вартість імпортних товарів згідно з положеннями цієї статті ґрунтується на ціні одиниці товарів, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари таким чином продаються в найбільшій сукупній кількості в той час або майже в той час, коли відбувається імпорт товарів, які оцінюється, особам, що не пов`язані з особами, у яких вони купують такі товари, за умови дотримання таких відрахувань: i) чи комісійних, які звичайно сплачуються або на сплату яких отримано згоду, чи надбавок, які звичайно робляться для прибутку й покриття загальних витрат у зв`язку з продажем у такій країні імпортних товарів того самого класу або виду; ii) звичайних витрат на транспорт та страхування й пов`язаних із цим витрат у країні імпорту; iii) у разі необхідності коштів та витрат, зазначених у пункті 2 статті 8; iv) мита й інших національних податків, що підлягають сплаті в країні імпорту з причини імпорту або продажу товарів.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено лише дата та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а тому таке рішення не може вважатись обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України з урахуванням правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17 та у постанові від 09 вересня 2020 року (справа №400/3133/18).

Митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що не дозволяє суду апеляційної інстанції надати правову оцінку ідентичності факторам, які впливали на формування ціни на імпортований товар.

Щодо стягнених судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу, та витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною перекладача то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на надані Товариством докази, враховуючи критерії, визначені частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, а також викладені відповідачем заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн та витрат пов`язаних із залученням перекладача у сумі 1 000,00 грн. на користь позивача суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив такі витрати. Підстави для подальшого зменшення сум понесених позивачем, які пов`язані з розглядом справи відсутні.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що контролюючий орган, визначаючи необхідним до застосування резервного методу визначення митної вартості товарів, спирався виключно на аргументи, які, при їх системному аналізі, не можуть належним чином підтвердити обґрунтованість застосовуваного методу. Водночас, неправильний вибір необхідного до застосування методу визначення митної вартості товару призвів до незаконності проведеного митним органом коригування митної вартості товару. Як наслідок, скаржником порушено вимоги принципу обґрунтованості при виконанні покладених на нього обов`язків. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.05.2024 № UA205140/2024/000117/2.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товару, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 140/6291/24- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник