Справа № 461/1398/25
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1398/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання Салика С.М.,

представника відповідача Бойчук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , серія та номер паспорта КЛ109300, адреса: АДРЕСА_1 ) до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (, 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якій проситьпоновити пропущений строк звернення до суду, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №84 від 30 березня 2023 року Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП (порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями) та накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення штрафу в розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що по даній справі становить 51 грн. 00 коп., та закрити провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, про що винести відповідну постанову, стягнути на користь позивача судові витрати у справі.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що при отриманні у Галицькому відділі ДВС м. Львова документів по судових справах №461/680/25 та №461/683/25, які перебували на розгляді Галицького районного суду м. Львова, 10.02.2025 року позивач дізнався, що у державного виконавця Зінчука Л.Л. на виконанні також перебуває виконавче провадження №71747976 щодо стягнення штрафу в розмірі 102 грн. 00 коп. у справі про примусове виконання постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №84 від 30.03.2023 року.

Того ж дня під підпис у Галицькому відділі ДВС м. Львова позивач отримав документи по цьому виконавчому провадженню №71747976 із супровідним листом №2822 від 29.01.2025 року, зокрема: копії постанов Галицького ВДВС від 05.05.2023 року про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника, постанов від 29.11.2024 року про арешт коштів боржника та про повернення виконавчого документу стягувачу, копію постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №84 від 30.03.2023 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП (порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями) та супровідного листа Галицької районної адміністрації АМР за вихідним № 31-вих-53291 від 03.05.2023 року про скерування оригіналу цієї постанови до Галицького ДВС у м. Львові для примусового стягнення штрафу в сумі 102 грн. (вхідний Галицької ВДВС від 03.05.2023 року за №3200). Стверджує, що під час подачі до суду позовних заяв у адміністративних справах №461/680/25 та №461/683/25 про це виконавче провадження, а також наявність наведених вище постанов Галицької РА ЛМР та Галицької ВДВС м. Львова йому не було відомо, оскільки державні реєстри виконавчих проваджень на той час не працювали і тоді державний виконавець повідомив, що надасть запитувану інформацію додатково після відновлення функціонування Автоматизованої системи виконавчих проваджень. До 10.02.2025 року поштою чи іншими засобами зв`язку ці постанови чи вказаний у постанові №84 від 30.03.2023 року протокол №185 від 08.03.2023 року йому не надходили. Підтверджує це також відсутність в наданих документах супровідного листа Галицького ВДВС у м. Львові про направлення постанов виконавчого провадження №71747976 чи його матеріалів. Також стверджує, що раніше, починаючи з березня 2023 року і по даний час ніяких адміністративних протоколів, постанов, грошових вимог, позовів, судових рішень чи інших документів, у тому числі щодо виконавчого провадження №71747976 від державних чи приватних виконавців, які б підтверджували будь-яке примусове стягнення будь-яких грошових коштів на підставі постанови №84 від 30.03.2023 року адміністративної комісії Галицької РА ЛМР не отримував, як і не надходило жодної інформація про такі документи чи рішення. Таким чином строк для оскарження цих постанов слід рахувати з часу, коли позивач їх фактично отримав, тобто з 10.02.2025 року. Вважає вказану постанову незаконною, та такою, що прийнята з порушенням вимог норм права, які регламентують спірні правовідносини, з наступних підстав. Так, у постанові не вказано коли, кому і за якою адресою ця постанова та ким надсилалась, як і не містить така вихідного номера направлення її на його адресу. Зазначає, що жодних адміністративних правопорушень, про які зазначено у оспорюваній постанові, він не вчиняв. Вважає, що адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, винісши постанову №84 від 30.03.2023 без повідомленя його про розгляд такої, суттєво порушила його право на належний захист та ознайомлення з матеріалами.

Строки звернення до суду визначені ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що позивач отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №84 від 30.03.2023 лише 10.02.2025, суддя приходить до висновку, що останньому слід поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду, з викликом сторін у судове засідання.

25 лютого 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з наступних підстав. 28.02.2023 ЛКП «Старий Львів» скеровано попередження №186 від 28.02.2023 ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, в якому зазначено, що ЛКП «Старий Львів» зобов`язує прибрати побутове сміття на балконі загального користування в будинку АДРЕСА_2 , в іншому випадку запрошується для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Адміністративною комісією двічі скеровано повістку рекомендованою кореспонденцією на засідання. ОСОБА_1 на засідання комісії не з`явився, заяв чи клопотань не надходило, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Дослідивши усі матеріали справи, адміністративна комісія вирішила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Копію зазначеної постанови було скеровано на поштову адресу позивача 03.04.2023. Оскільки постанову не було виконано добровільно, а також не було відомостей про її оскарження, районною адміністрацією скеровано оригінал постанови адміністративної комісії №84 від 30.03.2023 у Галицький ВДВС м. Львова для примусового виконання 04.05.2023.

Позивач у судове засіданні не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача Бойчук Ю.Р. у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача Бойчук Ю.Р., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд встановив, що 28.02.2023 року ЛКП «Старий Львів» скеровано попередження №186 від 28.02.2023 року ОСОБА_1 рекомендованої кореспонденцією, в якому зазначено що ЛКП «Старий Львів» зобов`язує прибрати побутове сміття на балконі загального користування будинку АДРЕСА_2 . В іншому випадку запрошується для складання протоколу про адміністративне правопорушення за адресою: Львів, Сербська, 15.

08.03.2023 року ЛКП «Старий Львів» складено протокол №185 щодо ОСОБА_1 , який засмітив балкон загального користування побутовим сміттям у будинку АДРЕСА_2 .

На підставі розгляду вказаних документів правопорушення кваліфіковано за статтею 150 Кодексу України про адміністративне правопорушення. В результаті, керуючись ст. ст. 24, 38, 150 КУпАП, ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» адміністративна комісія постановила: «Накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів громадян, в сумі 51 грн. Штраф має бути сплачено 15-денний термін з дня вручення цієї постанови (але не пізніше 30.04.2023 року) за зазначеними у ній реквізитами. Квитанцію про оплату штрафу необхідно представити секретарю адміністративної комісії (вул. Ференца Ліста. 1, каб. 55). У випадку несплати штрафу (або не пред`явлення копії квитанції секретарю адміністративної комісії) у вказаний строк, постанову буде скеровано на примусове виконання в районний відділ державної виконавчої служби та стягнуто подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративне правопорушення. Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її винесення у Виконавчий комітет Львівської міської ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими кодексом України про адміністративні правопорушення».

Також вказана постанова містить підписи від імені голови адміністративної комісії Г. Бачинської та секретаря адміністративної комісії Ю. Бойчук, а також зазначено, що її копію надіслано поштою 03 квітня 2023 року. У цій же постанові вказується, що дата набрання нею чинності - 09.04.2023 року, а строк пред`явлення її до виконання - 30.06.2023 року.

В результаті, згідно постанови №84 від 30.03.2023 року адміністративної комісії Галицької РА ЛМР по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП - порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями, в розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 51 грн.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 218 КУпАП встановлено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП.

Статтею 150 КУпАП передбачено, що порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою

тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з диспозицією ст. 150 КУпАП об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини в сфері реалізації прав громадян на житло. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких діянь: а) порушенні правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій; б) порушенні правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарному їх утриманні; в) самовільному переобладнанні та переплануванні жилих будинків і жилих приміщень, використанні їх не за призначенням; г) псуванні жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП, встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, представником відповідача до матеріалів справи долучено фотосвітлину. Разом з тим, ознайомившись зі змістом вказаних доказів, суд дійшов висновку, що такі є неналежними та недопустимими, з огляду на те, що не підтверджують ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, зміст якої розкрито у протоколі про адміністративного правопорушення, складеного відносно позивача, з такої неможливо ідентифікувати суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення та його місцезнаходження.

Більше того, фотосвітлина, долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, взагалі не містить інформації про дату та час, коли воно зроблене.

Крім цього, згідно довідки з місця проживаня про склад сім`ї і прописки, за адресою: АДРЕСА_3 , крім позивача ОСОБА_1 , зареєстровані ще три особи.

Позивач ОСОБА_1 у поданому позові заперечує факт вчинення ним порушень правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями, і такі доводи не спростовано відповідачем, оскільки не встановлено об`єктивних даних, які би безспірно та переконливо підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві та відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п.1 ст.32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п.75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п.52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Водночас, будь-яких інших належних та допустимих доказів, окрім оскаржуваної постанови №84 від 30.03.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП (порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями) та які б спростовували твердження позивача, зокрема, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, тощо, відповідачем не надано.

А відтак, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 150 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ним зазначених адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №84 від 30.03.2023 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП, та закрити провадження у справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, оскільки такий є особою з інвалідністю ІІ групи.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 6, 9, 72-77, 241-246, 295, 297 КАС України,

ухвалив:

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №84 від 30.03.2023 р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , серія та номер паспорта КЛ109300, адреса: АДРЕСА_1 ) до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (, 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №84 від 30.03.2023 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 150 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь держави 605,60 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Романюк В.Ф.