Справа № 240/20346/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/20346/24

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом №33 від 19.09.2024 про відмову у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" повторно розглянути його заяву від 07.08.2024 надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_4 ) позивач обґрунтовує тим, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації передбачену п.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 2 групи, його матері Пояснює, що звернувся до відповідача із відповідною заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до якої долучив необхідні документи, однак отримав відмову у її задоволенні, з підстав недоведення факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Ухвалою суду від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

06.11.2024 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 вивчивши отриману заяву та підтверджуючи документи позивача не знайшла законних підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбачених п.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", так як виходила з того, що у матері позивача є син ОСОБА_2 , який є невійськовозобов`язаний, так як на обліку військовозобов`язаних не перебуває в жодному ТЦК та СП, та відносно якого відсутня будь-яка інформація в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо приналежності останнього до певної категорії військового обов`язку. Тобто, на момент прийняття рішення у відповідача була відсутня будь-яка інформація, що ОСОБА_2 син ОСОБА_3 є військовозобов`язаним. Крім того, позивачем не було додано до заяви жодного підтвердження, що його брат ОСОБА_2 є військовозобов`язаним або особою з інвалідністю чи потребує постійного догляду, перебуває під арештом, відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі. У свою чергу позивач до позовної заяви додав документи про наявність групи інвалідності у ОСОБА_2 , строк дії якої закінчився в травні місяці 2024 року. Вважає, що ОСОБА_2 , брат позивача зобов`язаний особисто стати та перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних виконавши свій обов`язок визначений діючим законодавством України, крім випадку якщо він підлягає виключенню з військового обліку попередньо надавши для цього до ТЦК та СП відповідні документи. Постановка на військовий облік у ТЦК та СП здійснюється за особистої присутності громадян України при пред`явленні паспорта громадянина України, однак із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5 не звертався і в жодному ТЦК та СП на обліку військовозобов`язаних не перебуває.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчить зміст позовної заяви, ОСОБА_1 подав особисто до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 2 групи.

Як зазначає позивач, до заяви долучив копії наступних документів: власний паспорт та РНОКПП, а також паспорт матері ОСОБА_3 та її РНОКПП; пенсійне посвідчення ОСОБА_3 ; довідку до акта огляду МСЕК серії 10ААБ №652275 від 18.10.2013 про наявність у ОСОБА_3 інвалідності II групи; форму індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_3 ; акт про встановлення факту здійснення особою догляду №25/Б-7859 від 16.08.2024; свідоцтво про смерть 04.03.2011 ОСОБА_4 (чоловіка ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_1 від 09.03.2011; свідоцтво про народження 19.06.1971 ОСОБА_1 (сина ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження 15.10.1980 ОСОБА_5 (сина ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_3 та оригінал заяви ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_1 особою, яка буде здійснювати за нею догляд від 07.08.2024, а також довідку до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №589724 від 01.06.2022 про наявність у ОСОБА_2 (брат позивача) інвалідності III групи.

Про прийняте рішення на адресу позивача надіслано повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 №12696 від 20.09.2024. Позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із недоведенням факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за особою, яка такого потребує.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією протиправними, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII), а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст.1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону , військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 2 ч.6 ст.2 Закону №2232-XII статті передбачено, що одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII від 21.10.1993 (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону №3543-XII.

Підпунктом 13 частина 1 статті 23 Закону №2232-XII передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю;

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.

В свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Під час судового розгляду спірних правовідносин встановлено, що з метою отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією позивач звернувся до відповідача із необхідною заявою та документами на підтвердження підстав для необхідної відстрочки, однак отримав відмову зв`язку із недоведенням факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Тобто, дані спірні правовідносини виникли з приводу наявності/відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією у період воєнного стану

Як вже зазначалося, однією із підстав за наявності якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані слугує інвалідність I чи II групи одного із своїх батьків, однак за умови відсутності інших осіб, які за законом зобов`язані утримувати таких осіб.

У свою чергу, представник відповідача в обґрунтування узгодженості нормам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства дій уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 вказав, що причиною відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є наявність у ОСОБА_3 (матері позивача) невійськовозобов`язаного сина ОСОБА_2 , який до 01.06.2024 був особою з інвалідністю 3 групи. Тобто на момент розгляду заяви позивача про відстрочення від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 не є особою з інвалідністю чи особою, що потребує постійного догляду або перебуває під арештом або відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі. Долучені до матеріалів справи документи не спростовують твердження відповідача про відсутність підстав для відстрочки від призову на військову службу.

Розглядаючи спірні правовідносини у правовій площині, щодо недоведення факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за членом сім`ї, який такого потребує, суд зважає на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).

Такий Порядок визначає:

- механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;

- процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;

- процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;

- організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;

- процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Відповідно до п.56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За приписами п.57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації (п.58 Порядок №560).

Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Аналіз викладених пунктів Порядку №560 вказує на те, що заяви з доданими до них документами військовозобов`язаних про надання відстрочки перед прийняттям рішення підлягають попередньому вивченню та оцінці комісією, а у випадку про надання відстрочки з підстав, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України №3543-XII, перевірці підлягають зокрема родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей відповідних державних реєстрів.

Як свідчать матеріали справи, з метою визначення наявності/відсутності підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу, комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснено вивчення сімейного стану позивача, за результатами якого складено повідомлення про відсутність підстав для надання вказаної відстрочки (протокол комісії №32 від 17.09.2024).

За висновками комісії, наявність у ОСОБА_3 , сина ОСОБА_2 , 1980 року народження, виключає можливість надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбаченої п.13 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII

Отже, позивач не є єдиною особою, що може здійснювати догляд за ОСОБА_3 .

Суд погоджується з такими твердженням відповідача, та вважає, що серед документів, долучених позивачем до заяви про надання відстрочки від мобілізації, відсутні такі на спростування підстави, яка слугувала для прийняття рішення про відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач не має усіх наявних у сукупності умов передбачених п. 13 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII та пункту 58-1 Порядку №560, адже у нього є брат ОСОБА_2 , 1980 року народження, який відповідно до законодавства України зобов`язаний утримувати матір. При цьому слід врахувати, що ОСОБА_2 на військовому обліку не перебуває, не є особою з інвалідністю та особою, яка потребує постійного догляду чи перебуває під арештом (крім домашнього арешту) та відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з рішенням відповідача щодо відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та вважає, що таке прийняте за встановленою процедурою передбаченою Порядком №560.

Отже, у даному випадку відсутні правові підстави відповідно до п. 13 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII для надання відстрочки ОСОБА_1 від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно прийняте відповідачем рішення правомірно та із дотриманням приписів Закону України №3543-ХІІ та положень Порядку №560.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, судом не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 07 травня 2025 р.

07.05.25