Справа № 200/83/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року справа №200/83/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача Трун Ольги Валентинівни та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року (повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року) у справі № 200/83/25 (суддя в І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі Управління, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 27 грудня 2024 року № 91 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення (23 грудня 2024 року);

- зобов`язати Управління зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи:

з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року;

з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року;

з 01 липня 2024 року по 01 грудня 2024 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 23 грудня 2024 року звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

27 грудня 2024 року ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення № 91, яким відмовило у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу 25 років.

За розрахунком пенсійного органу пільговий стаж позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1 п-р. 1, п. а-в) становить 23 роки 08 місяців 04 днів.

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач стверджував, що станом на 23 грудня 2024 року набув право на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, оскільки його пільговий стаж за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року № 202 (далі Постанова КМУ № 202), становив 25 років 03 місяці 20 днів.

Однак з розрахунку стажу (форма РС-право) вбачається, що ГУ ПФУ в Рівненській області безпідставно не зарахувало до пільгового стажу періоди роботи з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті, з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті, які підтверджені належним чином оформленими записами в трудовій книжці.

Позивач вважає, що ефективним способом захисту його порушеного права на пенсійне забезпечення має бути скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до пільгового стажу і призначити пенсію.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 27 грудня 2024 року № 91 «Про відмову у призначенні пенсії» (вихідний № 28671/03-16 від 27 грудня 2024 року).

Зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в), періоди роботи:

з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року;

з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивача від 23 грудня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги представник позивача зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що в період з 01.07.2024 по 15.11.2024, гірничий майстер підземний з повним робочим днем у шахті, що підтверджується трудовою книжкою (запис 6-7).

При цьому трудовою книжкою підтверджується, що у вказаний період позивач працював з повним робочим днем у шахті, що є підставою для зарахування до пільгового стажу відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Просила скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року (справа № 200/83/25) в частині відмови у призначенні пенсії позивачу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення (23.12.2024), та зарахування до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи: з 01.07.2024 по 01.12.2024.

Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

ГУ ПФУ в Рівненській області розглянуло заяву позивача від 23 грудня 2024 року та подані ним документи і 27 грудня 2024 року прийняло рішення № 91, яким відмовило у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу на підземних роботах за провідними професіями не менше 20 років, за професіями згідно з Постановою КМУ № 202 не менше 25 років.

Відповідач вказував на те, що на день звернення за призначенням пенсії пільговий стаж ОСОБА_1 на підземних роботах за професіями, передбаченими Постановою КМУ № 202, становив 23 роки 08 місяців 04 дні. При цьому до страхового і пільгового стажу були зараховані всі періоди.

Виходячи з того, що на день звернення за призначенням пенсії позивач не набув мінімально необхідний стаж на підземних роботах за професіями, передбаченими Постановою КМУ № 202, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Щодо зарахування до пільгового стажу період навчання з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року.

Стаття 38 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту встановлює, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Суд першої інстанції дослідив та вказав у своєму рішенні, що долученим розрахунком стажу (форма РС-право), при вирішенні питання щодо наявності у ОСОБА_1 права на пенсію ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувало періоди:

з 01 вересня 1995 року по 25 травня 1999 року 03 роки 08 місяців 25 днів до страхового стажу і як навчання за фахом;

з 07 жовтня 1999 року по 10 липня 2000 року 00 років 09 місяців 04 дні до страхового і пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в.

Відтак, суд не врахував, що між датою закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перерва перевищує більше трьох місяців, а саме п`ять місяців.

Просив скасувати рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , 23 грудня 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України Федоренко О.В. звернувся з заявою про призначення пенсії за віком.

Разом з цією заявою ОСОБА_1 надав паспорт громадянина України № НОМЕР_1 ; картку фізично особи платника податків; довідку про реєстрацію місця проживання від 10 серпня 2020 року № 08-05/12275; диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 від 14 червня 1999 року; диплом бакалавра серії НОМЕР_3 від 15 серпня 2005 року; диплом спеціаліста серії НОМЕР_4 від 30 червня 2006 року; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 29 листопада 2022 року № 07/6771; трудову книжку серії НОМЕР_5 ; довідку відокремленого підрозділу «Шахта «Капітального» державного підприємства «Мирноградвугілля» від 30 квітня 2024 року № 503 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідку відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» від 30 квітня 2024 року № 298; історичну довідку від 30 квітня 2024 року № 504 по відокремленому підрозділу «Шахта «Капітальна» державного підприємства «Мирноградвугілля»; довідку від 30 квітня 2024 року № 502 про підтвердження права підпису керівного складу державного підприємства «Мирноградвугілля» відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» на довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; наказ державного відкритого акціонерного товариства «Шахта ім. О.Г. Стаханова» державної холдингової компанії «Селидіввугілля» від 24 червня 1998 року № 02/596к; довідку відокремленого структурного підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» від 13 грудня 2024 року № 1553 про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; накази державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 24 листопада 2003 року № 1724 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», від 19 листопада 2008 року № 2/45 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», від 27 грудня 2018 року № 1099 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», від 27 грудня 2002 року № 2099 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», від 31 грудня 1997 року № 1690, від 20 грудня 2013 року № 1513 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», від 04 грудня 2023 року № 379 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці»; наказ Димитрівського шахтобудівельного управління № 1 від 20 лютого 1995 року № 46 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці»; архівну довідку приватного архіву ліквідованих підприємств від 11 квітня 2022 року № 50/24; накази Димитрівського шахтобудівельного управління № 1 від 06 жовтня 1999 року 3 164к «Про прийом на роботу», від 10 липня 2000 року № 79к «Про звільнення з роботи».

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 грудня 2024 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Рівненській області.

27 грудня 2024 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих ним документів, а також з урахуванням Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформованих станом на 23 грудня 2024 року, ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення № 91 «Про відмову у призначенні пенсії» (вихідний № 28671/03-16 від 27 грудня 2024 року).

Цим рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Відмовляючи в призначенні пенсії, відповідач виходив з такого.

На пільгових умовах пенсія за віком, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058, призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, пенсія призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Відповідно до абз. 4 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вік заявника 44 роки 06 місяців 00 днів.

Страховий стаж особи з урахуванням пільгового обчислення 49 років 10 місяців 29 днів.

Пільговий стаж особи на професіях згідно з Постановою КМУ № 202 (25) 23 роки 08 місяців 04 дні.

Результати розгляду документів доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано в с і періоди трудової діяльності.

З огляду на викладене вище, ГУ ПФУ в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи за професіями, передбаченими Постановою КМУ № 202 25 років.

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), при вирішенні питання щодо наявності у ОСОБА_1 права на пенсію ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувало періоди:

з 01 вересня 1995 року по 25 травня 1999 року 03 роки 08 місяців 25 днів до страхового стажу і як навчання за фахом;

з 07 жовтня 1999 року по 10 липня 2000 року 00 років 09 місяців 04 дні до страхового і пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в;

з 01 серпня 2000 року по 02 серпня 2000 року 00 років 00 місяців 02 дні до страхового та пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в;

з 03 серпня 2000 року по 19 вересня 2002 року 02 роки 01 місяць 16 днів до страхового та пільгового стажу 02 роки 01 місяць 16 днів;

з 19 серпня 2002 року по 30 вересня 2002 року навчання у вищих/середніх НЗ 00 років 00 місяців 12 днів;

з 01 жовтня 2002 року по 31 грудня 2003 року 01 рік 03 місяці 00 днів до страхового та пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в;

з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року 06 років 00 місяців 00 днів до страхового та пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в;

з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року 01 рік 00 місяців 00 днів до страхового стажу;

з 01 січня 2011 року по 30 червня 2024 року 13 років 06 місяців 00 днів до страхового та пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в;

з 02 грудня 2024 року по 13 грудня 2024 року 00 років 00 місяців 12 днів до страхового та пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в,

всього 28 років 05 місяців 11 днів;

в тому числі стаж, що дає право на зниження пенсійного віку:

Робота за Списком № 1 23 роки 08 місяців 04 дні, включаючи

роботи підземні, професії за Постановою КМУ № 202 (25) кратність 1 00 років 09 місяців 04 дні;

роботи підземні, професії за Постановою КМУ № 202 (25) кратність 1 00 років 00 місяців 02 дні;

роботи підземні, професії за Постановою КМУ № 202 (25) кратність 1 02 роки 01 місяць 16 днів;

роботи підземні, професії за Постановою КМУ № 202 (25) кратність 1 01 рік 03 місяці 00 днів;

роботи підземні, професії за Постановою КМУ № 202 (25) кратність 1 06 років 00 місяців 00 днів;

роботи підземні, професії за Постановою КМУ № 202 (25) кратність 1 13 років 06 місяців 00 днів;

роботи підземні, професії за Постановою КМУ № 202 (25) кратність 1 00 років 00 місяців 12 днів.

З приводу періодів роботи, на зарахування яких до пільгового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Період з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 містить такі записи.

Запис 3 11 січня 1999 року на підставі наказу від 11 січня 1999 року № 26/к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до державної холдингової компанії «Краснолиманська» учнем гірничого робочого підземного на період проходження виробничої практики з повним робочим днем в шахті.

Запис 4 10 квітня 1999 року на підставі наказу від 13 квітня 1999 року № 352/к звільнений у зв`язку з закінченням строку виробничої практики згідно з п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Підсумки атестації робочих місць за умовами праці по державній холдинговій компанії «Краснолиманська» затверджені наказом від 31 грудня 1997 року № 1690, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, розділ ОСОБА_2 роботи, код 1010100а, за професією гірничий робочий підземний.

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про страховий стаж ОСОБА_1 , починаючи з 1998 року.

В системі персоніфікованого обліку наявна інформація про страховий стаж позивача, набутий за період роботи в державній холдинговій компанії «Краснолиманська» (ідентифікаційний код 00175188), в тому числі про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та сплату страхових внесків, за 1999 рік (31 день січня, 28 днів лютого, 31 день березня, 10 днів квітня).

Також в Реєстрі застрахованих осіб містяться відомості про спеціальний стаж, набутий ОСОБА_1 за період роботи в державній холдинговій компанії «Краснолиманська» за 03 місяці 10 днів 1999 року за кодом підстави ЗП3013А1.

Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувало позивачеві період з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року у складі періоду з 01 вересня 1995 року по 25 травня 1999 року 03 роки 08 місяців 25 днів до страхового стажу і як навчання за фахом.

При цьому період з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року не зарахований до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) ні як окремий період, ні у складі періоду навчання за фахом з 01 вересня 1995 року по 25 травня 1999 року.

Період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 містить такі записи.

Запис 11 01 жовтня 2002 року на підставі наказу від 01 жовтня 2002 року № 1242/к ОСОБА_1 прийнятий на роботу до державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті.

Запис 13 06 грудня 2005 року на підставі наказу від 06 грудня 2005 року № 2118/к переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті.

Запис 14 07 травня 2018 року на підставі наказу від 07 травня 2018 року № 1492/к переведений помічником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті.

Підсумки атестації робочих місць за умовами праці затверджені наказами державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 27 грудня 2002 року № 2099, від 24 листопада 2003 року № 1724, від 19 листопада 2011 року № 2145, від 20 грудня 2013 року № 1613, від 27 грудня 2018 року № 1099, від 04 грудня 2023 року № 379, якими підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за професією майстер гірничий.

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) містять інформацію про страховий стаж, набутий ОСОБА_1 за період роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» (ідентифікаційний код 31599557), в тому числі про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин, сплату страхових внесків, зокрема, за 2010 рік (повністю).

В системі персоніфікованого обліку наявна інформація про спеціальний стаж, набутий позивачем за період роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», в тому числі за 2010 рік (січень-грудень повністю) за кодом підстави ЗП3013А1.

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувало позивачеві періоди:

з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року 06 років 00 місяців 00 днів до страхового та пільгового стажу ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в;

з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року 01 рік 00 місяців 00 днів до страхового стажу; до пільговий стаж цей період не зарахований.

Період з 01 липня 2024 року по 01 грудня 2024 року.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 містить такі записи.

Запис 11 01 жовтня 2002 року на підставі наказу від 01 жовтня 2002 року № 1242/к позивач був прийнятий на роботу до державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті.

Запис 14 07 травня 2018 року на підставі наказу від 07 травня 2018 року № 1492/к переведений помічником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті.

Запис 15 15 листопада 2024 року на підставі наказу від 15 листопада 2024 року № 1678/к звільнений за власним бажанням згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Запис 16 02 грудня 2024 року на підставі наказу від 29 листопада 2024 року № 239/9к позивач був прийнятий на роботу до виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаду майстра гірничого з повним робочим днем в шахті.

Підсумки атестації робочих місць за умовами праці затверджені наказами державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 27 грудня 2002 року № 2099, від 24 листопада 2003 року № 1724, від 19 листопада 2011 року № 2145, від 20 грудня 2013 року № 1613, від 27 грудня 2018 року № 1099, від 04 грудня 2023 року № 379, якими підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за професією помічник начальника дільниці.

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) не містять інформацію про страховий стаж, набутий ОСОБА_1 за період роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» (ідентифікаційний код 31599557), включаючи відомості про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин, сплату страхових внесків, з липня по грудень 2024 року.

В системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про спеціальний стаж, набутий позивачем за період роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» з липня по грудень 2024 року.

Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що ГУ ПФУ в Рівненській області не зарахувало позивачеві період роботи з 01 липня 2024 року по 01 грудня 2024 року ні до страхового, ні до пільгового стажу.

Згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, який був чинним до 01 січня 2022 року):

код підстави ЗП3013А1 з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи суду не надали.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 23 грудня 2024 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 19 грудня 2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи.

Ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, […]. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), з а умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За правилами, наведеними у ч. 5 ст. 114 Закону № 1058 у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до ч. ч. 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

П. 4 Порядку № 383 визначено, що згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 383 постанова КМУ № 442 набула чинності з 21 серпня 1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

П. 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

До підрозділу 1. «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І. «Гірничі роботи. Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені:

1.1а а) усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

1.1б б) керівники та фахівці підземних дільниць

До підрозділу 1. «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І. «Гірничі роботи». (Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд)

Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, включені:

Працівники:

зайняті повний робочий день на підземних роботах;

які обслуговують працівників, зайнятих на підземних роботах (медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, працівники підземного телефонного зв`язку тощо).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджений Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гарячих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» постанови КМУ № 202 включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто.

Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Строки призначення пенсій визначає ст. 45 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 установлено, що документи про призначення пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 15 лютого 2024 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, пенсії, (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, пенсії, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія) з використанням електронного підпису.

Згідно з п. 1.7 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.

Документи, необхідні для призначення пенсії, визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 2.2 розділу ІІ Порядку 3 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків […], надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі Положення № 10-1), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення № 10-1 (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5).

4) відомості про місце проживання особи.

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:

довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до п. 20 Порядку № 637 (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з п. п. 1-6, 8 ч. 2, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та п. 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058).

документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку № 442 (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року);

П. 2.28 розділу ІІ Порядку № 22-1 установлено, що інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані нормами розділу ІV Порядку № 22-1.

Згідно з абз. 1 п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до п. п. 17-18 Порядку № 637;

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з п. 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

П. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 установлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Відповідно до п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз положень п. п. 1.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр), або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України чи Портал Дія (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник, вчиняє дії, визначені п. 4.2 Порядку № 22-1;

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Рівненській області рішення від 27 грудня 2024 року № 91 «Про відмову у призначені пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 через відсутність необхідного пільгового стажу на підземних роботах за професіями, передбаченими Постановою КМУ № 202, 25 років.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання пенсійним органом вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі Закон № 2073), а прийняте ним рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Закон № 2073 регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (ч. 1 ст. 1 цього Закону).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 2 Закону № 2073:

1) адміністративний орган орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;

2) адміністративна справа (далі справа) справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;

3) адміністративний акт рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);

4) адміністративне провадження сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;

5) адміністративна процедура визначений законом порядок розгляду та вирішення справи;

У спірних правовідносинах відповідач є адміністративним органом, а прийняте ним рішення адміністративним актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Щодо правомірності дій пенсійного органу при обчисленні стажу.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058:

застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік) організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, […], які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […].

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […], для осіб, зазначених у п. 1 (крім фізичних осіб, які використовують працю домашніх працівників), 4-1, 10, 14 ст. 11 цього Закону; […].

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені у ст. 14 цього Закону, […].

Аналіз наведених вище норм Закону № 1058 зумовлює такі висновки:

- громадяни України, які працюють на підприємствах, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і є застрахованими особами;

- для цієї категорії застрахованих осіб страхувальником є роботодавці;

- платниками страхових внесків до солідарної системи за цю категорію застрахованих осіб є страхувальники.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає ст. 24 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами, наведеними у ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) визначав порядок і умови зарахування стажу роботи до набрання чинності Законом № 1058.

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначає ст. 56 Закону № 1788.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року; до 01 січня 2004 року трудовий стаж вимірювався періодом роботи і не був пов`язаний зі сплатою страхових внесків.

Підтвердження трудового і страхового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КЗпП України роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 48 КЗпП України).

Порядок підтвердження стажу роботи визначає ст. 62 Закону № 1788, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

04 червня 1998 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (далі Постанова КМУ № 794), п. 1 якої затвердив Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі Положення № 794).

П. 2 Постанови КМУ № 794 Пенсійному фонду України разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією доручено забезпечити з 01 жовтня 1998 року впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

П. 3 Постанови КМУ № 794 установлено, що починаючи з 01 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону № 1788 здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Згідно з п. 1 Положення № 794 персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду України та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі відомості про фізичних осіб).

П. 2 Положення № 794 визначено, що до основних завдань персоніфікованого обліку, з-поміж іншого, належить створення інформаційних передумов для визначення розміру пенсійних виплат за пенсійним страхуванням залежно від тривалості страхового стажу та особистого внеску фізичної особи у формування коштів цього страхування.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Положення № 794 в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб.

Згідно з п. 10 Положення № 794 роботодавці зобов`язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них; надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 16 Положення № 794 на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка.

Персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру:

2) частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи:

ідентифікаційний номер роботодавця;

рік, за який внесено відомості;

тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи;

сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно);

розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць;

відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах;

У персональній обліковій картці одночасно накопичуються відомості про фізичних осіб від кожного роботодавця, де працювала особа, з урахуванням усіх фактів її трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, (далі Положення № 10-1).

Згідно з п. 1 розділу І Положення № 10-1 це Положення відповідно до Закону № 2464 визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 4 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 5 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб забезпечує:

облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію;

накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Положення № 10-1 джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені ст. 18 Закону № 2464.

У Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно з п. 1 розділу III Положення № 10-1 з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Відповідно до п. 1 розділу IV Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені ч. 3 ст. 20 Закону № 2464 та ч. 3 ст. 21 Закону № 1058.

П. 2 розділу IV Положення № 10-1 установлено, що до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:

персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства;

відомості про облік стажу окремих категорій осіб відповідно до законодавства;

відомості про фізичних осіб підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність;

відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність;

відомості про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та одноразової сплати особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

відомості про суми доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058;

відомості електронних пенсійних справ, включаючи інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи; інформація про членів сім`ї застрахованої особи, які знаходяться на її утриманні, та її дітей;

періоди страхового стажу на основі сплати страхових внесків та єдиного внеску системи обліку сплати страхових внесків;

інформація щодо виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, включаючи дані про підставу (дата та вид страхового випадку), дати початку та закінчення здійснення виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування виплат, їх вид, суми виплат;

інформація про звернення громадян до органів Пенсійного фонду України, включаючи дані про надання особам електронних послуг;

інформація про фізичних осіб, які сплачують / за яких сплачують страхові внески до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

відомості про надання третім особам інформації з Реєстру застрахованих осіб, що стосується такої застрахованої особи.

Згідно з п. 3 розділу IV Положення № 10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналіз наведених вище норм Закону № 1788, Порядку № 637 зумовлює такі висновки:

- основним документом, що підтверджує трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, є трудова книжка;

- у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж за період до 01 січня 2004 року встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами тощо;

- з 01 січня 2004 року страховий стаж як період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески, обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Також необхідно зазначити, що системний аналіз норм Закону № 1058 дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески.

Періоди роботи, за які підприємство страхувальник нарахувало застрахованій особі працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків для нарахування пенсії за н а я в н о с т і відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески, не може слугувати підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Подібні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17 та інших.

Разом з цим відсутність відомостей стосовно нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) відповідно до закону нараховуються страхові внески, свідчить про відсутність підстав для зарахування відповідного періоду до страхового стажу особи.

Підтвердження пільгового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 48 КЗпП України облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом № 2464.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КЗпП України роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

П. 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абз. 2 п. 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

В свою чергу, в абз. 2 п. 18 Порядку № 637 йдеться про підтвердження стажу роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів.

Відповідно до п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.

Аналіз наведених вище норм Закону № 1788 і Порядку № 637 зумовлює такі висновки:

- пільговий стаж може бути підтверджений належним чином оформленими записами в трудовій книжці та/або даними про спеціальний стаж, наявними в Реєстрі застрахованих осіб;

- необхідність в поданні уточнюючої довідки постає лише в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Період з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року.

Позивач доводить, що має право на зарахування періоду з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувало цей період до страхового стажу, до пільгового стажу цей період не зарахований, що підтверджено розрахунком стажу (форма РС-право).

В рішенні, яке є предметом спору, відповідач зазначив, що зарахував до страхового і пільгового стажу ОСОБА_1 всі періоди.

Ні рішення, яке є предметом спору, ні відзив на позовну заяву не містять будь-якого обґрунтування підстав незарахування періоду з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року до пільгового стажу.

Суд встановив, що в період з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року ОСОБА_1 працював в державній холдинговій компанії «Краснолиманська» учнем гірничого робочого підземного з повним робочим днем в шахті (записи 3-4 в трудовій книжці).

В системі персоніфікованого обліку наявна інформація про спеціальний стаж позивача за період роботи в державній холдинговій компанії «Краснолиманська» за 03 місяці 10 днів 1999 року за кодом підстави ЗП3013А1.

Записи в трудовій книжці та дані Реєстру застрахованих осіб є належними доказами для підтвердження пільгового характеру роботи позивача в розумінні норм ст. 62 Закону № 1788, п. п. 1, 3, 20 Порядку № 637 з урахуванням абз. 2 п. 18 цього Порядку.

Період виконання позивачем гірничих робіт з видобутку вугілля в якості учня гірничого робочого підземного з повним робочим днем в шахті, тобто за професією, що передбачена Списком № 1 та Постановою КМУ № 202, підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

(Тут і далі висновок суду про вид пільгового стажу, до якого підлягає зарахуванню відповідний період роботи позивача, ґрунтується на аналізі записів в трудовій книжці та відомостей про спеціальний стаж в Реєстрі застрахованих осіб у взаємозв`язку з нормами п. 1 ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, Списком № 1 та Постановою КМУ № 202, з урахуванням професії (посади), характеру виконуваної роботи та умов, в яких вона виконувалась).

Таким чином, ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в).

Період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Позивач доводить, що має право на зарахування періоду з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувало цей період до страхового стажу, до пільгового стажу цей період не зарахований, що підтверджено розрахунком стажу (форма РС-право).

В рішенні, яке є предметом спору, відповідач зазначив, що зарахував до страхового і пільгового стажу ОСОБА_1 всі періоди.

Ні рішення, яке є предметом спору, ні відзив на позовну заяву не містять будь-якого обґрунтування підстав незарахування періоду з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року до пільгового стажу.

Суд встановив, що в період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року ОСОБА_1 працював в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (записи 13-14 в трудовій книжці).

В системі персоніфікованого обліку наявна інформація про спеціальний стаж, набутий позивачем за період роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», в тому числі за 2010 рік (січень-грудень повністю) за кодом підстави ЗП3013А1.

Записи в трудовій книжці та дані Реєстру застрахованих осіб є належними доказами для підтвердження пільгового характеру роботи позивача в розумінні норм ст. 62 Закону № 1788, п. п. 1, 3, 20 Порядку № 637 з урахуванням абз. 2 п. 18 цього Порядку.

Період виконання позивачем гірничих робіт з видобутку вугілля в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті, тобто за професією, що передбачена Списком № 1 та Постановою КМУ № 202, підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в).

Отже, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Період з 01 липня 2024 року по 01 грудня 2024 року.

Позивач доводить, що має право на зарахування період з 01 липня 2024 року по 01 грудня 2024 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

ГУ ПФУ в Рівненській області не зарахувало цей період ні до страхового, ні до пільгового стажу, що підтверджено розрахунком стажу (форма РС-право).

В рішенні, яке є предметом спору, відповідач зазначив, що зарахував до страхового і пільгового стажу ОСОБА_1 всі періоди.

Ні рішення, яке є предметом спору, ні відзив на позовну заяву не містять будь-якого обґрунтування підстав незарахування періоду з 01 липня 2024 року по 01 грудня 2024 року до страхового і пільгового стажу.

Суд встановив, що в період з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 працював в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» помічником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті (записи 14-15 в трудовій книжці).

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) не містять інформацію про страховий стаж, набутий ОСОБА_1 за період роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року, включаючи відомості про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин, сплату страхових внесків.

В системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про спеціальний стаж, набутий позивачем за період роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» з липня по листопад 2024 року.

Позивач не порушує питання правомірності незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року.

Разом з цим, виходячи з того, що пільговий стаж є складовою страхового стажу, перш ніж давати оцінку доводами позивача про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року, суду належить відповісти на питання, чи має ОСОБА_1 право на зарахування цього періоду до страхового стажу.

Ті документи, які були предметом розгляду пенсійного органу, а в подальшому суду, не дають підстави для висновку про можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що на час прийняття пенсійним органом рішення про відмову у призначенні пенсії в системі персоніфікованого обліку не було відомостей про нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) нараховуються страхові внески (єдиний внесок), за цей період, що унеможливлювало його зарахування до страхового стажу.

Оскільки йдеться про період роботи, що мав місце після 01 січня 2004 року, страховий стаж має обчислюватися відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 і п. 1 Порядку № 637 за даними персоніфікованого обліку, а тому самих лише записів в трудовій книжці про відповідний період для його зарахування до страхового стажу недостатньо.

Записи в трудовій книжці є належним доказом для підтвердження пільгового характеру роботи позивача в розумінні норм ст. 62 Закону № 1788, п. 1 Порядку № 637.

Період виконання позивачем гірничих робіт з видобутку вугілля в якості керівника і спеціаліста підземних дільниць діючих шахт для видобутку вугілля (помічник начальника дільниці підземний) з повним робочим днем на підземних роботах (в шахті), тобто за професією (посадою), що передбачена Списком № 1 та Постановою КМУ № 202, підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Разом з цим вимоги позивача про покладання на пенсійний орган обов`язку зарахувати період роботи з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що передумовою для зарахування цього періоду до пільгового стажу є встановлення підстав, підтверджених належними доказами, для зарахування цього періоду до страхового стажу.

Належні та допустимі докази, які б зумовлювали висновок про те, що в період з 16 листопада 2024 року по 01 грудня 2024 року ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах чи виконував роботу на підставі договору цивільно-правового характеру, ні пенсійному органу, ні суду не надані.

Відтак, відсутні підстави для зарахування періоду з 16 листопада 2024 року по 01 грудня 2024 року до страхового та пільгового стажу.

Як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині покладання на відповідача обов`язку зарахувати до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періоду з 16 листопада 2024 року по 01 грудня 2024 року не підлягають задоволенню як безпідставні.

Отже, апеляційна скарга представника позивача задоволенню не підлягає.

Правомірність дій (бездіяльності) пенсійного органу щодо зарахування (незарахування) до страхового та/або пільгового стажу інших періодів позивач не оспорює.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 27 грудня 2024 року № 91 «Про відмову у призначенні пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Рівненській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих ним документів.

Крім того, в процесі розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії і прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Рівненській області не забезпечило дотримання вимог Закону № 2073.

Суд відзначає, що в процесі адміністративного провадження відповідач не забезпечив дотримання принципів адміністративної процедури, зокрема тих, про які йдеться в п. п. 1, 3, 5, 11, 12 ч. 1 ст. 4 Закону № 2073.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 2073 адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 4 ст. 6 Закону № 2073).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Всупереч приписам ч. ч. 1, 2, 3 ст. 8 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Рівненській області не забезпечило належність і повноту з`ясування обставин, що мали значення для вирішення питання щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на пенсію; не навело обґрунтування підстав незарахування до пільгового стажу періодів роботи з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, а періоду роботи з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року до страхового і пільгового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.

Суд відзначає, що не може вважатися розсудливою поведінка відповідача, яка знайшла прояв у тому, що, маючи в розпорядженні трудову книжку та Індивідуальні відомості про застраховану особу, які містять тотожні відомості щодо періоду роботи ОСОБА_1 в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 06 грудня 2015 року по 06 травня 2018 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті, частину цього періоду пенсійний орган зараховує до пільгового стажу (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1 п-р 1, п. а-в) у складі періодів з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2011 року по 30 червня 2024 року, а іншу частину (з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року) до пільгового стажу не зараховує.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 9 Закону № 2073 установлено, що адміністративний орган не може зобов`язувати особу самостійно отримувати документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження, якщо такий обов`язок не визначено законом.

За правилами, наведеними у ч. 3 ст. 9 Закону № 2073, адміністративний орган не може вимагати від особи надання документів та відомостей, що перебувають у володінні адміністративного органу або іншого органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, що належить до сфери управління такого органу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.

Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями (ч. 2 ст. 52 Закону № 2073).

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.

Забороняється вимагати від учасника адміністративного провадження надання доказів, які не стосуються обставин справи, а також всупереч принципу офіційності, згідно з яким обов`язок збирання доказів покладений на адміністративний орган (ч. 4 ст. 52 Закону № 2073).

В періоди, на зарахуванні яких до пільгового стажу наполягає позивач, він працював в державній холдинговій компанії «Краснолиманська» та в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», тобто в державних підприємствах, які належать до сфери управління органів державної влади.

Відтак, дійшовши висновку, що поданих ОСОБА_1 документів недостатньо для зарахування періодів роботи на цих підприємствах до пільгового стажу, керуючись принципом офіційності, ГУ ПФУ в Рівненській області повинно було збирати документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення позивача витребовувати документи та відомості, необхідні для вирішення справи, як того вимагають норми ч. ч. 1, 3 ст. 9, ч. 4 ст. 52 Закону № 2073. Те саме стосується зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року.

Однак відповідачем цього зроблено не було.

Крім того, відповідач порушив принцип гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2073 особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно виплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.

Ч. 3 ст. 17 Закону № 2073 установлено, що особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2073 учасники адміністративного провадження мають право:

1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом;

2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників;

3) ознайомлюватися з матеріалами справи (крім відомостей, що відповідно до закону віднесені до інформації з обмеженим доступом), робити з них витяги, копії тощо, у тому числі з використанням технічних засобів, під час здійснення та після завершення адміністративного провадження, отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження;

4) бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника;

5) отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи;

7) подавати клопотання про:

в) витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи;

9) отримати адміністративний акт;

11) оскаржити у передбаченому законом порядку адміністративний акт, процедурне рішення або дію, бездіяльність адміністративного органу;

12) користуватися іншими визначеними законом правами в адміністративному провадженні.

Крім того, відповідно до п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, має письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково.

В порушення принципу гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, перш ніж прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Рівненській області не надало ОСОБА_1 можливості надати пояснення, подати додаткові документи, звернутися з клопотанням про витребування додаткових документів та відомостей для підтвердження підстав зарахування до страхового та/або пільгового стажу тих періодів роботи, які пенсійним органом не були зараховані.

Прийняття рішення у справі регламентовано нормами ст. 69 Закону № 2073.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону № 2073 за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

Вимоги до змісту адміністративного акта наведені у ст. 71 Закону № 2073.

Так, згідно з ч. 1 ст. 71 Закону № 2073 письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.

Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу.

У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані.

Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.

У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.

У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.

Рішення, яке є предметом спору, не повною мірою відповідає вимогам ст. 71 Закону № 2073 щодо змісту адміністративного акта, зокрема в його заключній частині відсутнє роз`яснення строків і порядку його оскарження.

Вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта визначені ст. 72 Закону № 2073.

Так, згідно з ч. 1 ст. 72 Закону № 2073 адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті).

Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта (ч. 4 ст. 72 Закону № 2073).

Згідно з ч. 5 ст. 72 Закону № 2073 відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

Ч. 6 ст. 72 Закону № 2073 передбачено, що мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.

Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам мотивування (обґрунтування) адміністративного акта, визначеним ст. 72 Закону № 2073.

Мотивування (обґрунтування) рішення про відмову у призначенні пенсії не забезпечує ОСОБА_1 належну можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження, оскільки всупереч приписам п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 в цьому рішенні відсутня детальна правова оцінка обставин, виявлених пенсійним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин; відсутнє посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки пенсійного органу.

В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Рівненській області вказало, що зарахувало до страхового і пільгового стажу ОСОБА_1 в с і періоди роботи позивача.

Водночас, розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що не в с і періоди роботи позивача були зараховані до страхового і пільгового стажу.

В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Рівненській області не вказало, які саме періоди роботи не зарахувало до страхового та/або пільгового стажу; не навело чітких висновків про відсутність підстав для зарахування цих періодів до того чи іншого виду стажу; не навело власну правову оцінку виявленим обставинам.

Суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин йшлося про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, тобто про відмову особі в реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Відтак, таке рішення потребувало ретельного, повного і чіткого обґрунтування, чого відповідачем не було забезпечено.

Умови правомірності адміністративного акта наведені у ст. 87 Закону № 2073.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 2073 адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 цієї статті, зокрема:

1) прийнятий адміністративним органом, що:

а) не мав на це повноважень;

б) використав дискреційні повноваження незаконно;

2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;

3) порушує норми матеріального права;

4) не відповідає принципам адміністративної процедури.

Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта (ч. 3 ст. 87 Закону № 2073).

Оскільки рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 27 грудня 2024 року № 91 «Про відмову у призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне також застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області:

- зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п. а-в) періоди роботи:

з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року;

з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 грудня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Рівненській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Отже, саме на ГУ ПФУ в Рівненській області суд покладає обов`язок зарахувати певні періоди до пільгового стажу і повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині покладання на відповідача обов`язку зарахувати до пільгового стажу інші періоди задоволенню не підлягають з мотивів, які викладені судом вище.

Також не підлягають задоволенню, як такі, що заявлені передчасно, вимоги позивача в частині покладання на ГУ ПФУ в Рівненській області призначити пенсію.

Відмовляючи в цій частині позовних вимог, суд виходить з такого.

За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073, дискреційне повноваження повноваження, надане адміністративному органу законом, обрати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Як визначено у Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року, дискреційні повноваження означають свободу адміністрації оцінювати ситуації й приймати у них рішення, надають адміністрації простір у здійсненні вибору між вільними рішеннями.

Проявом адміністративного розсуду може бути:

а) коли норма, встановлюючи певні варіанти рішень, зобов`язує орган зробити вибір одного з варіантів;

б) коли норма уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд і при цьому настання правових наслідків не пов`язується конкретними умовами тощо.

Разом з цим у випадку наявності у особи, яка претендує на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, пільгового стажу з безпосередньою зайнятістю повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, не менше 25 років, пенсійний орган має лише один варіант правомірної поведінки прийняти рішення про призначення пенсії, тобто йдеться про повноваження, які не є дискреційними.

Єдина підстава для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, яку вказав пенсійний орган, це відсутність у позивача станом на 23 грудня 2024 року необхідного пільгового стажу 25 років.

Пенсійний орган зарахував позивачеві до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) 23 роки 08 місяців 04 дні.

Однак з урахуванням протиправно незарахованих періодів роботи з 11 січня 1999 року по 10 квітня 1999 року (00 років 03 місяці 01 день) та з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року (01 рік 00 місяців 00 днів) пільговий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 11 місяців 05 днів.

Втім, для прийняття законного і обґрунтованого рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 з дня звернення за її призначенням, тобто з 23 грудня 2024 року, або про відмову у її призначенні відповідачу належить згідно з Законом № 1058 і Порядком № 22-1 та з дотриманням процедури, визначеної Законом № 2073, з`ясувати чи є підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що передумовою для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи в державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року помічником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті є зарахування цього періоду до страхового стажу.

Відтак, до вирішення питання про наявність/відсутність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 01 липня 2024 року по 15 листопада 2024 року його твердження про те, що на день звернення за призначенням пенсії, тобто станом на 23 грудня 2024 року, його пільговий стаж, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, становив 25 років 03 місяці 20 дні, не може вважатися доведеним.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника позивача Трун Ольги Валентинівни та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі № 200/83/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 08 травня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Е. Г. Казначеєв

І. Д. Компанієць