Справа № 726/337/25
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/337/25
Провадження №2-а/726/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі судового засідання Осипчук Ю.М., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ТЦК), відповідно до якого просить визнати протиправною та скасувати постанову ТЦК у справі про адміністративне правопорушення № 122 від 13.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та закриття провадження.

Позов обґрунтовано таким:

- позивач має застосунок «Резерв+», де вказано, що дані уточнено вчасно;

- позивач має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;

- позивач не отримував від ТЦК повісток та інших документів.

Стислий виклад заперечень відповідача

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав копію ухвали про відкриття провадження по справі та позовну заяву з додатками. Згідно ухвали запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду. Відповідач 24.04.2025 р. надав суду відзив.

Процесуальні дії у справі

Садгірський районний суд м. Чернівці ухвалою від 06.03.2025 відкрив позовне провадження в адміністративній справі, призначив її до розгляд на 17.03.2025, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні 06.05.2025 з`явився позивач, надав суду пояснення, аналогічні позовній заяві.

06.05.2025 у судове засідання не з`явився представник відповідача, надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач також 24.04.2025 р. надав суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на пояснення, надані у відзиві.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позивач у судовому засіданні вважав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Суд зазначає, що відповідач обізнаний про дане провадження та судові засідання.

Суд, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, обмеженість строку розгляду відповідної категорії справ, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом

13.01.2025 року у відношенні позивача було складено протокол №122 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч. З КУпАП, що він отримавши Укрпоштою повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08.11.2024 року у вказаний час і дату до вказаного відлілу не з`явився. Пояснює, шо після складання протоколу та отримання його копії він звернувся із усною заявою до відділення ДП «Укрпошта» 58007 про надходження за його адресою рекомендованих відправлень від ТЦК та СП та отримав відповідь, що таке відправлення повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_3 і підтвердження вручення ОСОБА_1 повідомлення про надходження рекомендованого поштового відправлення у них відсутнє, оскільки не здійснювалось. При зверненні 17.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 та СПІ позивачу було надано копію конверта рекомендованого поштованого відправлення №026. З трекінгу рекомендованого поштового відправлення №026 вбачається, що воно прибуло у відділення 05.11.2024 року та 08.11.2024 року повернуто відправнику: «відсутність адресата за вказаною адресою», та 11.11.2024 року вручено за довіреністю відправнику.

До розгляду справи позивачем було подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 заперечення в яких вказано, що він повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував і не міг об`єктивно прибути на вказану дату до ТЦК, оскільки про неї не був обізнаний. Також повідомлено, що він є студентом Чернівецького кооперативного фахового коледжу економіки і права і згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти не порушую послідовність навчання та у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» маю відстрочку від призову. Зазначає, що відповідач заперечення позивача та додані документи до уваги не взяв і 23.01.2025 року виніс постанову №122 за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП. На руки позивачу було надано 24.01.2025 року резолютивну частину постанови №122, про що він за вказівкою працівника ТЦК розписався 23.01.2025 роком, і повідомлено, що її повний текст на підписі у начальника ТЦК і коли він підпише, тоді її буде надано. 31 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся повторно до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надання постанови №122 від 23.01.2025 року у відношенні себе, на що отримав відповідь прийти через два тижні, оскільки постанова ще не підписана керівником і він маю заплатити штраф. З винесеною постановою №122 від 23.01.2025 року про визнання позивача винним за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення він не згідний і вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню за наступних обставин:

в присутності позивача розгляд справи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 не проводився, оскільки при розгляді справи позивач був відсутній права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України йому не роз`яснювались і не з`ясовувалась наявність обставин, що виключають здійснення провадження у справі, які визначені ст. 247 КУпАП.

Твердження відповідача, що позивач отримавши Укрпоштою повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08.11.2024 року у вказаний час і дату до вказаного відділу не з`явився, спростовується неналежним оформленням реєстрованого поштового відправлення, і як наслідок ненавмисного порушення поштовим оператором під час його вручення п. 18 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 року №270 в редакції постанови КМ України від 10.10..2023 року №1071.

На конверті поштового відправлення не міститься точної поштової адреси місця проживання ОСОБА_2 , а саме району і області, до якої відноситься населений пункт де він проживає, а населений пункт «Чернівці» входить у склад різних областей Вінницької та Чернівецької. А також не зазначено точний номер і букву будинку позивача: «47 «А».

За вказаних обставин відправником рекомендованого поштового відправлення не дотримано вимог п.п. 2 п. 32 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 року №270 в редакції постанови КМ України від 10.10.2023 року №1071. Повідомлення позивачем отримано не було.

Представник відповідача, посилаючись на пояснення, що надані у відзиві просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до пунктів 1 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Тобто диспозиція наведеної норми є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Абзацом восьмим частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні: (І) відмітки про отримання особою відправлення; (ІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або (ІІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Тому посилання позивача на те, що з ним ТЦК засобами телефонного зв`язку не зв`язувався визнаються необґрунтованими, оскільки інше визначено пунктом 41 Порядку.

Водночас суд враховує, що заявник заперечує факт його оповіщення.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ТЦК (докази надсилання повістки, її отримання, неотримання, причини неотримання, тощо), зокрема, дотримання пункту 41 Порядку, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення з однією з таких відміток: про отримання особою відправлення; про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку. Однак жодного доказу щодо надсилання відповідного оповіщення позивачу (поштове повідомлення про вручення) та, відповідно, належного оповіщення позивача відповідачі не надали, що виключає можливість встановлення відповідного факту. Натомість позивач відповідну обставину заперечує та надіє до своїх заперечень відповідні докази. Суд також виходить з того, що обставину належного оповіщення позивача має доводити саме відповідач. У своєму відзиві представник відповідача не надав суду жодного належного доказу, який спростовує пояснення позивача.

За таких обставин, суд, з урахуванням положень пункту 4 частини третьої статті 2, частини другої статті 77 та частини четвертої статті 159 КАС України вважає, що доводи позивача щодо відсутності доказів його належного оповіщення про необхідність з`явитись до ТЦК є обґрунтованими, а відповідачі доказів на спростування наведеного не надали.

Отже, позов заявлений до ТЦК є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд відповідно до частини п`ятої статті 242КАС України враховує висновок Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові від 19.10.2022 у справі № 522/22225/21, згідно з яким незважаючи на те, що районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята військовим комісаром цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Такої ж практики притримується Другий апеляційний адміністративний суд (постанова від 03.02.2025 у справі № 638/22555/24). А тому суд вважає, що саме ТЦК є належним відповідачем.

Висновки за результатами розгляду заяви

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню щодо вимог до ТЦК, тому постанову ТЦК слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати

Враховуючи, що оскаржувана постанова ухвалена саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , з урахуванням статті 139 КАС України та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.10.2022 у справі № 522/22225/21, та задоволення позову щодо вимог до ТЦК, судовий збір підлягає відшкодуванню з останнього.

Керуючись ст. 2, 5, 48, 77, 243 246, 250, 255, 286, 292 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 122 від 23.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_6 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л. В. Байцар