Справа № 300/8320/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8320/24 пров. № А/857/32688/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Качмара В.Я., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року про повернення позовної заяви (суддя Кафарський В.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у жовтні 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного сервісного центру МВС, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 02.04.2024 №121-дс «Про оголошення догани державному службовцеві ОСОБА_1 ».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено. Визнано причини пропуску строку звернення до суду неповажними. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання протиправним і скасування наказу повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що саме 01.10.2024 адвокат надав йому акт виконаних робіт з долученими документами, з яким стало відомо, а також повідомив і сам адвокат, що наказом від 02.04.2024 №121-дс «Про оголошення догани державному службовцеві ОСОБА_1 » його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вказує, що до цього часу про оголошення догани не знав, з матеріалами службової перевірки та наказом не ознайомлений, копія наказу не вручалася. Зазначає, що оскільки дізнався про притягнення до дисциплінарної відповідальності та отримав копію наказу і ознайомився з ним 01.10.2024, відтак з поважних причин не міг звернутися з позовною заявою д суду.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що згідно з частиною другою статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду зазначеній у постанові від 04.10.2018, справа № 800/304/17.

Мета строку: 1) дотримання принципу правової визначеності; 2) дисциплінування учасників судочинства; 3) досягнення юридичної визначеності у публічних відносинах; 4) стимулювання учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків; 5) обмеження часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Стаббігс на інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах. Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Встановлення наявності або відсутності факту порушеного права здійснюється під час розгляду справи судом по суті лише у випадку своєчасного звернення до суду або у випадку пропуску строку з поважних причин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду зазначеній у постанові від 12.09.2019 №826/3318/17.

Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду зазначеній у постанові від 29.11.2019 справа №607/1402/16-а.

Приписами частин 2 та 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, предметом спору у цій справі є наказ відповідача від 02.04.2024 №121-дс «Про оголошення догани державному службовцеві ОСОБА_1 ».

Апелянт обґрунтовуючи наявність підстав для поновлення строку вказує, що про оскаржуваний наказ він дізнався лише 01.10.2024, коли адвокат надав йому акт виконаних робіт з долученими документами.

Згідно тексту адміністративного позову, ОСОБА_1 зазначив, що дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності 05.08.2024, а копію наказу отримав і з ним ознайомився 27.08.2024 (а.с. 1).

В той же час, у апеляційній скарзі позивач вже зазначив про те, що дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та отримав копію спірного наказу 01.10.2024.

Як вбачається з відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта», згідно трекінгу відстеження поштового відправлення 846, яким направлено Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС відповідь представнику позивача на його адвокатський запит від 19.07.2024, відправлення, в якому містився лист №31/28/13/921/аз/05-2024-963-2024 від 29.07.2024, отримано особисто адресатом адвокатом Курком В.М. 07.08.2024.

При цьому, у вказаному листі зазначено, серед іншого, що наказом ГСЦ МВС від 02.04.2024 №121-дс адміністратору ОСОБА_1 оголошено догану.

Отже, після отримання вказаного листа №31/28/13/921/аз/05-2024-963-2024 від 29.07.2024 на адвокатський запит від 19.07.2024, представник позивача дізнався (йому стало відомо) про винесення спірного наказу, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Як наслідок, у розумінні вимог ст. 122 КАС України, представник позивача, який діє в інтересах ОСОБА_1 та повноваження якого, згідно ордеру на надання правничої допомоги серія АТ №1074822 від 19.07.20244, не обмежуються, дізнався про порушення прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 .

Окрім того, як вбачається з відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта», згідно трекінгу відстеження поштового відправлення 679, яким направлено Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС відповідь представнику позивача на його адвокатський запит від 12.08.2024, відправлення, в якому містився лист від 28.08.2024 з додатками, серед яких і спірний наказ від 02.04.2024 №121-дс, отримано особисто адресатом адвокатом Курком В.М. 02.09.2024.

Отже, спірний наказ від 02.04.2024 №121-дс, який є предметом поданого позову, представник позивача отримав разом із листом від 28.08.2024 у відповідь на адвокатський запит від 12.08.2024, тобто 02.09.2024.

Разом з тим, з даним позовом позивач звернувся до суду 29.10.2024, що підтверджується відтиском штампу на конверті поштового відправлення, тобто з пропуском встановленого місячного строку на звернення до суду з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що він дізнався про спірний наказ і отримав його тільки 01.10.2024, тобто після надання адвокатом акту виконаних робіт з долученими документами, оскільки після укладення відповідного договору із адвокатом Курком В.М., яким, як уже зазначено судом, повноваження адвоката не обмежуються, такий адвокат діє в інтересах позивача та наділений всіма правами і обов`язками, якими наділений ОСОБА_1 у виниклих правовідносинах.

Варто звернути увагу на триваючу пасивну поведінку представника позивача, оскільки він дізнався про винесення спірного наказу 07.08.2024, отримав спірний наказ 02.09.2024, та враховуючи місячний строк звернення до суду на його оскарження, тільки 01.10.2024 (на двадцять дев`ятий день після його отримання) згідно акту виконаних робіт надав такий позивачу.

Апеляційний суд резюмує, що така поведінка не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також апеляційний суд зазначає, що апелянт знав про відкрите дисциплінарне провадження, оскільки в матеріалах справи містяться пояснення по факту вчинення дисциплінарного проступку. Отже, ОСОБА_1 повинен був вживати розумних заходів для з`ясування стану дисциплінарного провадження, та притягнення чи не притягнення його до дисциплінарної відповідальності за результатами такого провадження.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що у контексті обставин цієї справи звернення особи до суду з позовом обмежено строками, а наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду не є поважними.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року про повернення позовної заяви у справі №300/8320/24- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. Я. Качмар
З. М. Матковська