Справа № 240/19716/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19716/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Д.М.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

07 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коргормаш» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коргормаш" звернулося до суду з позовом до Житомирської митниці, в якому просило:

-визнати протиправним та скасувати рішення від 16.07.2024 № UA101000/2024/000234/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.07.2024 № UА101070/2024/000110;

-визнати протиправним та скасувати рішення від 04.09.2024 № UA101070/2024/000007/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2024 № UA101070/2024/000137.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 позов задоволено:

-визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 16.07.2024 № UA101000/2024/000234/1 та картку відмови Житомирської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.07.2024 № UА101070/2024/000110;

-визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 04.09.2024 № UA101070/2024/000007/2 та картку відмови Житомирської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2024 № UA101070/2024/000137

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2023 між Gumix Aneta Piatkowska (продавець) та ТОВ «Коргормаш» (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 10/03-23.

Відповідно до п.1.1. контракту № 10/03-23 покупець купує у продавця стрічку конвеєрну гумовотканеву, призначену для використання на промислових підприємствах та у фермерських господарствах за непрямим призначенням, армована тільки текстильним матеріалом, без з`єднань, що була у використанні, шириною відповідно до специфікацій, оформлених на кожну партію товару.

Загальна кількість товару складає 100 тон (п. 2.1. контракту). Товар поставляється автомобільним транспортом на умовах FCA м. Жарновець згідно з Інкотермс-2010 (пункт 3.1. контракту).

За змістом пунктів 4.1, 5.1. та 5.2. контракту валюта договору та валюта платежу за товару - євро; форма оплати: післяплата покупцем шляхом прямого банківського переказу на підставі отриманого інвойсу.

Товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем у кількості, визначеній у CMR. Продавець зобов`язаний разом із CMR надати покупцю інвойс та копію експортної митної декларації (пункти 6.1. та 6.2. контракту).

Відповідно до пунктів 7.1. та 7.2. контракту товар поставляється без упакування, маркування відсутнє.

Додатковою угодою від 26.02.2024 сторони виклали пункт 5.2. контракту № 10/03-23 від 10.03.2023 у такій редакції:

«Форма оплати: 100% оплата покупцем шляхом прямого банківського переказу на валютний рахунок продавця на протязі 10 днів з дати митного оформлення товару в країні продавця згідно відвантажувальних документів (інвойс, ЦМР, декларація). Можлива попередня оплата».

Додатковою угодою від 30.08.2024 сторони виклали пункт 2.1. контракту № 10/03-23 від 10.03.2023 у такій редакції:

«Загальна кількість товару складає 500 тон».

Відповідно до специфікації № 6 від 10.07.2024 до контракту № 10/03-23 від 10.03.2023 (додаток № 6) позивачем було придбано стрічку конвеєрну гумовотканеву, призначену для використання на промислових підприємствах та у фермерських господарствах за непрямим призначенням, армована тільки текстильним матеріалом, без з`єднань, що була у використанні, шириною 800-1200 мм кількістю 23,100 тон ціною 280,00 євро на загальну суму 6468,00 євро.

На виконання умов контракту продавцем 11.07.2024 видано рахунок-фактуру (інвойс) VAT 235/07/24 oryginal на стрічку конвеєрну кількістю 23,100 тон ціною 280,00 євро на загальну суму 6468,00 євро, а також оформлено експортну митну декларацію № 24PL331020E0598188 від 11.07.2024 та міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 235/07/2024 від 11.07.2024.

07.08.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Коргормаш» перерахувало на користь Gumix Aneta Piatkowska 6468,00 євро, про що свідчить платіжна інструкція № 26JBKLO8 від 07.08.2024.

15.07.2024 декларантом позивача було оформлено та подано Житомирській митниці митну декларацію № 24UA05U7, до якої були надані такі документи:

- контракт № 10/03-23 від 10.03.2023;

- специфікацію № 6 від 10.07.2024;

- додаткову угоду від 26.02.2024;

- інвойс № 235/07/2024 від 11.07.2024;

- CMR № 235/07/2024 від 11.07.2024;

- довідку про транспортні витрати б/н від 12.07.2024;

- комерційну пропозицію від 09.07.2024;

- договір про перевезення № 09/07-1 від 09.07.2024;

- лист б/н від 12.07.2024;

- декларацію країни експорту № 24PL331020E0598188 від 11.07.2024;

- висновок експерта № 24/1/157 від 15.07.2024.

Дослідивши подані документи, Житомирська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 16.07.2024 № UA101000/2024/000234/1 за резервним методом, оскільки методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Визначена митна вартість ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: МД № 24UA19U4 від 27.06.2024 - Конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильним матеріалом завширшки 650-1400мм, без з`єднань, що була у використанні - 10500 кг. 12 рулонів. Конвеєрна стрічка має характерні ознаки експлуатації та тривалого зберігання в умовах закритого складу, забруднена пилом, має численні механічні ушкодження: потертості, вибоїни, порізи і вириви на поверхні, на бортах, руйнування бортів, розтріскування гумових обкладок, розшарування шарів стрічки, оголення тканинного каркасу. Не є відходами і призначена для використання на промислових підприємствах і фермерських господарствах по непрямому призначенню. Фізичний знос стрічки становить 80% (вісімдесят) - 0,56 євро за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.

Прийняттю рішення передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом.

На виконання прийнятого рішення митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.07.2024 № UА101070/2024/000110.

Відповідно до специфікації № 7 від 30.08.2024 до контракту № 10/03-23 від 10.03.2023 (додаток № 7) позивачем було придбано стрічку конвеєрну гумовотканеву, призначену для використання на промислових підприємствах та у фермерських господарствах за непрямим призначенням, армована тільки текстильним матеріалом, без з`єднань, що була у використанні, шириною 800-1200 мм кількістю 21,400 тон ціною 280,00 євро на загальну суму 5992,00 євро.

На виконання умов контракту продавцем 02.09.2024 видано рахунок-фактуру (інвойс) VAT 312/09/24 oryginal на стрічку конвеєрну кількістю 21,400 тон ціною 280,00 євро на загальну суму 5992,00 євро, а також оформлено експортну митну декларацію № 24PL331020E0745590 від 02.09.2024 та міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 272937.

06.09.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Коргормаш» перерахувало на користь Gumix Aneta Piatkowska 5992,00 євро, про що свідчить платіжна інструкція № 28JBKLO8 від 06.09.2024.

04.09.2024 декларантом позивача було оформлено та подано Житомирській митниці митну декларацію № 24UA89U2, до якої були надані такі документи:

- контракт № 10/03-23 від 10.03.2023;

- специфікацію № 7 від 30.08.2024;

- додаткову угоду від 26.02.2024;

- додаткову угоду від 30.08.2024;

- інвойс № 312/09/2024 від 02.09.2024;

- CMR № 272937 від 01.09.2024;

- комерційну пропозицію від 29.08.2024;

- договір про перевезення № 29/08-1 від 29.08.2024;

- лист б/н від 02.09.2024;

- декларацію країни експорту № 24PL331020E0745590 від 02.09.2024.

Дослідивши подані документи, Житомирська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2024 № UA101070/2024/000007/2 за резервним методом, оскільки методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Визначена митна вартість ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: МД № 24UA19U4 від 27.06.2024 - Конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильним матеріалом завширшки 650-1400 мм, без з`єднань, що була у використанні - 10500 кг. 12 рулонів. Конвеєрна стрічка має характерні ознаки експлуатації та тривалого зберігання в умовах закритого складу, забруднена пилом, має численні механічні ушкодження: потертості, вибоїни, порізи і вириви на поверхні, на бортах, руйнування бортів, розтріскування гумових обкладок, розшарування шарів стрічки, оголення тканинного каркасу. Не є відходами і призначена для використання на промислових підприємствах і фермерських господарствах по непрямому призначенню. Фізичний знос стрічки становить 80% (вісімдесят) - 0,56 євро за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.

Прийняттю рішення передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом.

На виконання прийнятого рішення митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2024 № UA101070/2024/000137.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями та картками відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.67 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначеннями, наведеними у пунктах 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення-виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

У частині 2 статті 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною першою статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4 якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (частина п`ята статті 53 МК України).

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12.03.2019 у справі №820/8016/15 та від 26.11.2019 у справі №821/107/16.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України закріплено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Так, в обгрунтування вибору правомірності прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів митним органом зазначено наступне:

-документи, подані позивачем для митного оформлення, містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

-відповідно до Додаткової угоди від 26.02.2024 до контракту № 10/03-23 від 10.03.2023 при поставці товару можлива попередня оплата. Разом з тим, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України;

-ціна товару, вказана у інвойсах № 235/07/2024 від 11.07.2024 та № 312/09/2024 від 02.09.2024, може бути встановлена у спосіб, не сумісний зі звичайною практикою ціноутворення в галузі, та бути менша за ринкову та такою, що не сформована в умовах балансу (співвідношення) попиту та пропозиції, та не є доступною для інших учасників ринку;

-документи, подані для митного оформлення під кодами « 0380», «3014» та « 9610» не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості, так як вони складені іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про необгрунтованість таких висновків відповідача, з огляду на наступне.

Додатковою угодою від 26.02.2024 сторони виклали пункт 5.2. контракту № 10/03-23 від 10.03.2023 у такій редакції:

«Форма оплати: 100% оплата покупцем шляхом прямого банківського переказу на валютний рахунок продавця на протязі 10 днів з дати митного оформлення товару в країні продавця згідно відвантажувальних документів (інвойс, ЦМР, декларація). Можлива попередня оплата».

Аналіз цієї редакції дозволяє дійти висновку, що основним способом оплати товару є прямий банківський переказ на валютний рахунок продавця на протязі 10 днів з дати митного оформлення товару в країні продавця. Формулювання "можлива попередня оплата" є лише альтернативним варіантом розрахунків між сторонами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у встановлені пунктом 5.2. контракту строки ТОВ «Коргормаш» здійснило оплату відповідно до платіжних інструкцій № 26JBKLO8 від 07.08.2024 та № 28JBKLO8 від 06.09.2024.

За таких обставин, висновки митного органу в цій частині є безпідставними.

При цьому, матеріалами справи не підтверджується, що митний орган вимагав від декларанта надати переклад будь-яких документів.

Судом першої інстанції підставно звернуто увагу на те, що комерційна пропозиція це документ або набір інформації, спрямований від компанії до потенційного клієнта чи партнера з метою запропонувати товари, послуги або співпрацю на визначених умовах. Комерційна пропозиція зазвичай є елементом бізнес-комунікації й має переконати отримувача прийняти пропозицію або розпочати переговори. Комерційна пропозиція може бути індивідуальною (спрямованою конкретній особі чи компанії з урахуванням її потреб) або масовою (стандартною для широкої аудиторії).

Відповідачем не здобуто та не надано суду будь-яких доказів того, що комерційні пропозиції від 09.07.2024 та від 29.08.2024 містять у собі занижені ціни.

Поряд з цим, сторонами не заперечується, що заявлена митна вартість визначена декларантом за основним методом на рівні 0,31 євро за кілограм.

В той же час, висновок судового експерта № 24/1/157 від 15.07.2024 за результатами проведення судово-товарознавчого дослідження містить інформацію про те, що ринкова вартість оцінюваного товару знаходиться у діапазоні від 204,95 до 311,8567 євро за одну тонну, тобто від 0,24 до 0,31 євро за кілограм, що не перевищує заявлену декларантом митну вартість.

До того ж, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач не наділений повноваженнями здійснювати оцінку висновку експерта, який попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а сам висновок не скасований та не відкликаний.

Інші наведені в рішеннях мотиви не свідчать про те, що дані обставини могли вплинути на заявлену митну вартість.

Таким чином, митним органом не доведено, що основні документи, подані декларантом, містили розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості, чи мали місце ознаки підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, як того вимагає ч. 3 ст. 53 МК України.

Позивач надав митному органу документи, які, на думку суду, підтверджують заявлену митну вартість товару.

Слід врахувати і те, що наявність у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17, від 22.04.2019 у справі № 815/6242/17, від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі № 810/2749/16, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Застосування митним органом з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Вказане узгоджується з висновками в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано та матеріали справи не містять належних та достатніх аргументів та доказів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Сторчак В. Ю.