Справа № 340/798/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 340/798/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 р. (суддя Кармазина Т.М) в адміністративній справі №340/798/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 06 лютого 2025 р. звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо не нарахування та не виплати йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у кількості 56 днів як учаснику бойових дій за 2016, 2022 - 2024 р. та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у кількості 56 днів як учаснику бойових дій за 2016, 2022 - 2024 р.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

На виконання вимог ухвали позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду із позовними вимогами. У заяві вказувалось, що моментом, з якого необхідно відраховувати цей строк, є 07 листопада 2024 р. - отримання довідки щодо використаних ним щорічних основних та додаткових відпусток.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 р. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та, на підставі пункту 1,9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву повернуто позивачу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк звернення до суду із позовом та направити справу для розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що отримавши наказ про звільнення від 05 липня 2024 року №449о/с він виявив відсутність інформації про невикористані ним дні додаткової відпустки та почав вчиняти дії, а саме звертатися до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із письмовими заявами. В кінці листопада 2024 р. отримав засобами поштового зв`язку копію довідки від 07

листопада 2024 р. Листом від 06 грудня 2024 р. його повідомлено про неможливість виплати компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, оскільки дані відомості не включені до наказу про звільнення. Оскільки останню відповідь на свою заяву він отримав 06 грудня 2024 р., то тримісячний строк звернення із адміністративним позовом закінчується 06 березня 2025 р.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 р. у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Частина 2 статті 233 КЗпП України в редакції до липня 2022 р. передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник може звернутися до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати, без обмеження будь-яким строком.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду (06 лютого 2025 р.) редакція статті 233 КЗпП України більше не передбачала звернення до суду із позовом про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Водночас, частина перша даної статті визначає, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 р. відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин.

Відтак, починаючи з 01 липня 2023 р., строк звернення до суду складає три місяці з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

ОСОБА_1 звернувся до суду 06 лютого 2025 р., заявивши позовні вимоги за 2016, 2022 - 2024 р. Період до 01 липня 2023 р. строком не обмежується, натомість період починаючи з 01 липня 2023 р. обмежується трьома місяцями.

Частиною 1,2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції керувався приписами частини 2 статті 233 КЗпП України у редакції, яка набула чинності 19 липня 2022 р. та вказав, що позивач протягом трьох місяців з моменту ознайомлення із наказом про звільнення не звернувся до суду із позовною заявою про виплату йому усіх належних сум. Строк звернення до суду почав перебіг з 09 липня 2024 р. та сплинув 09 жовтня 2024 р.

Водночас, суд першої інстанції не врахував, що чинна редакція статті 233 КЗпП України передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи письмових доказів, вперше про порушення своїх прав щодо не нарахування та не виплати при звільненні 09 липня 2024 р. грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2022 - 2024 р., ОСОБА_1 дізнався з довідки Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області №1137/15-2 від 07 листопада 2024 р. (а.с.5 - зворот, 21).

До суду ОСОБА_1 звернувся 06 лютого 2025 р. (а.с.7а), тобто у встановлений статтею 233 КЗпП України строк, тому відсутні підстави для повернення його позовної заяви на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, враховуючи виконання позивачем вимог ухвали суду першої інстанції від 17 лютого 2025 р. щодо подання заяви про поновлення строку звернення до суду, невірним є посилання суду першої інстанції при поверненні позовної заяви на пункт 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (повернення позовної заяви у разі неусунення її недоліків, яку залишено без руху у встановлений судом строк).

Дані обставини є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 р. в адміністративній справі №340/798/25 - скасувати.

Адміністративну справу №340/798/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, направити для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 квітня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий