Справа № 400/4102/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4102/24

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м.Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 06.09.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єшенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Комплект Сервіс» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Комплект Сервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2024 Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (надалі Миколаївське ОВФСЗОІ) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Сталь Комплект Сервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 143394,88грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не виконав нормативу створення робочих місць для працевлаштування двох осіб з інвалідністю у 2023 році, встановленого ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», у зв`язку з чим на нього покладається відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 позов задоволено з підстав того, що позивачем доведено невиконання відповідачем обов`язку щодо створення нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, за наслідком чого передбачено відповідальність ст.20 Закону №875-XII.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що запроваджена ч.1 ст.20 Закону України від «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-XII міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку сплатити адміністративно-господарської санкції на користь фонду соціального захисту осіб з інвалідністю має наставати у разі порушення роботодавцем вимог ч.3 ст.18 Закону №875-XII (а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, так як саме це діяння у формі бездіяльності призводить до позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування осіб з інвалідністю), або у разі порушення роботодавцем вимог ч.3 ст.17, ч.1 ст.18, ч.ч.2,3,5 ст.19 Закону №875-XII (а саме: безпідставна відмова у працевлаштуванні особи з інвалідністю, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості). У зв`язку з цим, на думку апелянта, дії позивача щодо застосування до нього господарсько-адміністративних санкцій за порушення створення нормативу робочих місць для працевлаштування двох осіб з інвалідністю у 2023 році є протиправними, оскільки з червня 2023 року на підприємстві була працевлаштована особа з інвалідністю. Також, відсутність звітів за формою №3-ПН у якості доказу порушення нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, вважається, що такий роботодавець виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Крім того, апелянт наголошує, що фонд передчасно, не маючи встановлених актом перевірки Держпраці доказів про недотримання відповідачем створення нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році, звернувся з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем сформовано розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій за 2023, які підлягають сплаті ТОВ «Сталь Комплект Сервіс», у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

З вказаного розрахунку вбачається, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік становила 48 осіб; середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 2 особи. /а.с.7/

Враховуючи, що кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю складає 2 особи, позивачем було визначено ТОВ «Сталь Комплект Сервіс» адміністративно-господарські санкції у розмірі 142766,67грн.

Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 07.03.2024 було розміщено в електронному кабінеті відповідача, на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України. /а.с.6/

20.03.2024 позивач направив на адресу відповідача лист, в якому додатково проінформував про те, що відповідачу був надісланий через електронний кабінет підприємств, фізичних осіб, що використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України розрахунок АГС на суму 142766,67грн., що був сформований на підставі інформації, зазначеної товариством в звітності ЄСВ у 2023. Також, повідомлено, що з 16.04.2024 на зазначену суму нараховується пеня в розмірі 120 відсотків річної облікової ставки НБУ за кожний календарний день прострочення. /а.с.8/

Враховуючи, що ТОВ «Сталь Комплект Сервіс» не сплачено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 у добровільному порядку, позивач нарахував пеню в сумі 628,21грн., та звернувся до суду з позовом.

Перевіривши матеріали справи судова колегія приходить до наступних висновків.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (надалі Закон №875-XII), який гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Частинами 1,3 ст.18 Закону №875-XII визначено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.18-1 Закону №875-XII пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно із ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч.2 ст.218 ГК України).

Зі змісту ч.2 ст.218 ГК України слідує, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Згідно із п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI (надалі - Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 №827-22 затверджено Порядок подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (надалі Порядок №827-22).

Відповідно до п.1.4. Порядку №827-22 форма № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).

Згідно з п.1.5. Порядку №827-22 форма №3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Форма №3-ПН може подаватися роботодавцем в електронній формі (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника/фізичної особи - підприємця або уповноваженої ним (нею) особи).

З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за звітний 2023 рік відповідача становила 48 осіб, у зв`язку з чим, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 2 особи.

В свою чергу, ТОВ «Сталь Комплект Сервіс» надано до суду докази працевлаштування ОСОБА_1 , що підтверджується наказом про прийняття працівника на роботу №35К від 12.06.2023, посвідченням інвалідності ІІІ групи серії НОМЕР_1 , податковими відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 2-4 квартали 2023 року.

Таким чином, позивачем підтверджено працевлаштування ОСОБА_1 , та відповідно виконання у 2023 році нормативу робочого місця для працевлаштування 1 особи з інвалідністю.

Разом з тим, доказом про створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є звіт форми № 3-ПН.

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на висновки Верховного Суду у постановах від 20.05.2019 у справі №820/1889/17, від 11.09.2020 у справі 3440/2010/19, від 03.08.2023 у справі №120/4975/22, зазначає, що у випадку, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, вважається, що такий роботодавець виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Колегія суддів приймає до уваги посилання апелянта на вказану судову практику, однак, зазначає, що відповідно до листа від 23.04.2024 №580/2-24т Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості, відповідач звітність за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» протягом 2023 року не подавав.

Тобто, у межах спірного періоду відповідачем не виконано вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю на 1 особу.

При цьому, непроведення перевірки товариства органами Держпраці не впливає на можливість самостійного визначення та нарахування позивачем адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до приписів Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану не передбачено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю за заявами Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Такі ж положення викладено у постанові КМУ «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» №303 від 13.03.2022, за якими припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні».

Крім того, Миколаївське ОВФСЗОІ листом від 30.04.2024 зверталося до управління Держпраці у Миколаївській області з проханням провести заходи контролю за додержанням законодавства про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю відносно ТОВ «Сталь Комплект Сервіс», на що було надано відповідь з повідомленням про припинення проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану.

При цьому, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.11.2022 у справі №400/3957/21, на які посилається апелянт, не є релевантними до обставин даної справи, оскільки спір у зазначеній справі стосується не зарахування фондом кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання позивачем нормативу таких робочих місць у зв`язку з виявленням розбіжностей під час подання до фонду звітності за формою №10-ПОІ та неусунення їх відповідачем (п. 68 постанови).

Враховуючи, що до матеріалів даної справи взагалі не долучено належних доказів, які б свідчили про факт подання відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 21.11.2022 у справі №400/3957/21, не є правозастосовною у даній справі.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів доходить висновку, що оскільки, ТОВ «Сталь Комплект Сервіс» не виконано обов`язок щодо надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування 1 особи з інвалідністю, тому товариство має нести відповідальність, визначену ст.20 Закону №875-XII у вигляді адміністративно-господарської санкції та пені в загальній сумі 71697,38грн.

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає частковому скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Комплект Сервіс» задовольнити частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Комплект Сервіс» на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 71697,38грн., з яких адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 71383,33грн. та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 341,05грн.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Комплект Сервіс» судові витрати в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна)грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв