Справа № 640/15799/22
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року Справа№640/15799/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони, Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Служби судової охорони та Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області, щодо не винесення наказу про нарахування та виплату йому додаткової винагороди як складової частини заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 та «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69;

- зобов`язати уповноважену особу Служби судової охорони та Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області винести наказ про нарахування та виплату йому додаткової винагороди як складової частини заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 та «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 та «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України, забезпечити фінансування постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 та «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69 щодо виплати йому додаткової винагороди, як складової частини заробітної плати;

- стягнути з Державної судової адміністрації України на його користь додаткову винагороду як складову частини заробітної плати у розмірі 185 000 грн. (30 000 грн. х 6 місяців з березня по серпень 2022 року та 1000 грн. х на 5 днів лютого 2022 року), передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 та «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69, за кожен місяць починаючи з 24.02.2022 року по 30.08.2022 року.

Також просив встановити відповідачам строк для надання суду звіту про виконання судового рішення.

Позов обґрунтовував тим, що мав право на додаткову винагороду на період дії воєнного стану, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 та наказом Державної судової адміністрації України від 31.10.2022 року № 396. Проте таку винагороду йому Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (його роботодавцем) виплачено не було, чим порушені його права на належне грошове забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2022 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі; вирішено справу розглянути відкрито провадження у вказаній адміністративній справі.

На виконання вимог Закону України від 16.07.2024 року № 3863-IX дану справу з Окружного адміністративного суду міста Києва передано до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року прийнято до провадження вказану адміністративну справу; вирішено справу розглянути суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні; зокрема, у відповідачів витребувані докази.

Відповідач - Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області - подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що виплата такої додаткової винагороди дійсно здійснюється на підставі наказів командирів (начальників); виплата грошового забезпечення співробітникам Служби виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби (які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України). Для видання наказу про виплату співробітникам Служби такої додаткової винагороди необхідна наявність у затвердженому кошторисі Служби або територіального управління Служби за фондом оплати праці співробітників відповідних бюджетних асигнувань на її виплату.

Натомість у затвердженому Державною судовою адміністрацією України (як головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби) кошторисі Служби на 2022 рік та відповідно, кошторисах територіальних управлінь Служби, видатки на виплату додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволив здійснити таку виплату.

Тому накази про виплату співробітникам Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, не видавалися і не можуть бути видані. Такі накази можуть видаватися виключно після надходження відповідних бюджетних асигнувань.

Розпорядженням Служби судової охорони від 13.10.2021 року № 395 «Про проведення щотижневої доповіді керівників територіальних управлінь Служби судової охорони» встановлено, що для отримання актуальної інформації щодо результатів та показників службової діяльності, в тому числі проблемні питання, що потребують вирішення за участі керівництва Служби, керівники Управлінь доповідають Голові Служби про стан справ та проблемні питання, в режимі відеоконференції з використанням відповідних технічних пристроїв.

Починаючи з березня 2022 року начальником Територіального управління щопонеділка оговорювалось вказане проблемне питання на нарадах, які запроваджені розпорядженням Служби судової охорони від 13.10.2021 року № 395 «Про проведення щотижневої доповіді керівників територіальних управлінь Служби судової охорони».

Службою судової охорони велася відповідна робота щодо отримання з державного бюджету додаткових асигнувань для виплати співробітникам Служби зазначеної додаткової винагороди. Накази про її виплату можуть видаватися виключно після надходження відповідних асигнувань.

Просив задоволенні позовних вимог до Територіального управління відмовити.

Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області також подало письмові пояснення, в яких зазначало, що ОСОБА_1 проходив службу в Службі судової охорони та був звільнений 12.04.2023 року.

Механізм виділення коштів для виплати додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» передбачає наступне. Міністерству фінансів України опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови. Державній судовій адміністрації України як головному розпоряднику коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони розподілити та довести до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань, а також затвердити кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, у тому числі збільшення останніх. Центральний орган управління Служби приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є Служба, тобто збільшення кошторису Управління на оплату грошового забезпечення співробітників з урахуванням коштів для виплати одноразової грошової винагороди по зазначеній Постанові Кабінету Міністрів України, отримавши їх у встановленому порядку від Державної судової адміністрації України. Лише після виконання попередніх трьох пунктів, керівник Управління, не порушуючи бюджетне законодавство, зможе видати відповідні накази про виплату такої додаткової винагороди та, відповідно, перерахувати її співробітникам Управління.

З урахуванням визначених обставин, накази про призначення та виплату позивачу додаткової винагороди на підставі постанови Кабінет Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 в розмірі 30 000 грн. за період проходження служби за лютий-вересень 2022 року не видавалися та, відповідно, нарахування та виплата позивачу додаткової винагороди на підставі зазначеної постанови Кабінету Міністрів України за лютий-вересень 2022 року не здійснювалася.

Відповідач - Служба судової охорони - подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що додаткова винагорода, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, до видів грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони не відноситься, а є складовою видатків на грошове забезпечення. Підставою для її виплати є накази Служби або територіального управління Служби.

Відповідно до п. 10 розд. І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, що затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 року №384, грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Тобто, для видання наказу про виплату співробітникам Служби спірної додаткової винагороди, необхідна наявність у затвердженому кошторисі Служби або територіального управління Служби за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони здійснює Державна судова адміністрація України.

Згідно зі ст. 51 Бюджетного кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Натомість, у затверджених Державною судовою адміністрацією України кошторисах Служби судової охорони на 2022 рік і відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки на виплату додаткової винагороди, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволяв здійснити таку виплату.

Тому Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області накази про виплату співробітникам додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, не видавалися і не можуть бути видані. Такі накази можуть видаватися виключно після збільшення кошторису на 2022 рік та надходження відповідних бюджетних асигнувань.

Проте Службою судової охорони велася відповідна робота щодо отримання з Державного бюджету додаткових асигнувань для виплати співробітникам вказаної додаткової винагороди. Зокрема, з метою вирішення питання щодо виділення додаткових асигнувань, Служба неодноразово зверталася до Прем`єр-міністра України, Міністерства фінансів України, секретаря Ради національної безпеки і оборони України, Голови Верховного Суду, голів комітетів Верховної Ради України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Головнокомандувача Збройних сил України, Вищої ради правосуддя та Державної судової адміністрації України.

Вважав, що Служба судової охорони жодним чином не порушила права та законні інтереси позивача, та вжила всіх від неї залежних заходів для здійснення правового та соціального захисту позивача.

Також вважав, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, що встановлений ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки додаткова винагорода, про стягнення якої просить позивач з 24.02.2022 року, є регулярним щомісячним платежем, тому позивач при її неодержанні у лютому 2022 року повинен був знати про порушення його права.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідачем Державною судовою адміністрацією України відзив на позовну заяву подано не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.08.2020 року працював на штатній посаді контролера II категорії 1 відділення 14 взводу охорони 4 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, з якої звільнений 12.04.2023 року.

Вказані обставини підтверджуються, зокрема довідкою зазначеного Територіального управління від 30.05.2022 року № 122 та наказом від 11.04.2023 року № 180о/с.

Позивач мав право на додаткову винагороду на період дії воєнного стану, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168.

Таке право відповідачами не заперечується.

Таку додаткову винагороду йому не нараховували та не виплачували.

Накази про нарахування та виплату такої додаткової винагороди роботодавцем позивача не виносилися через відсутність відповідного бюджетного фінансування на ці цілі.

Як пояснив позивач, його адвокатом були направлені відповідні запити щодо додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, на які отримані відповіді, зокрема:

- листом від 18.04.2022 року № 41.06-316 Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській повідомило, що будь-яких наказів командирів (начальників) Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області не видавалося і відповідно додаткова винагорода за березень 2022 року жодному співробітнику Управління не виплачувалася;

- листом від 09.05.2022 року № 30/30.06.3-400 Центральне управління служби судової охорони повідомило про відсутність фінансового ресурсу для виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди, також зазначило, що жодному співробітнику Служби судової охорони за період з 24.02.2022 року по 03.05.2022 року додаткова винагорода не нараховувалася та не виплачувалася;

- листом від 06.05.2022 року № 11-3210/22 Державна судова адміністрація України повідомила про відсутність будь-яких внутрішніх резервів для перерозподілу видатків між установами системи правосуддя та збільшення бюджетних асигнувань Службі судової охорони для виплати додаткової винагороди співробітникам цієї служби у зв`язку зі скорочення видатків (зменшенням бюджетних призначень);

- листом від 20.05.2022 року № 08020-02-7/10304 Міністерство фінансів України повідомило, що дійсно постановами Кабінету Міністрів України від 10.03.2022 року № 245 та від 01.04.2022 року № 401 за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів та установ системи правосудця» ДСА було скорочено видатки на 541,6 млн грн та 1 574,1 млн грн відповідно. Проте за оперативними даними Державної казначейської служби України обсяг невикористаних видатків ДСА на оплату праці за чотири місяці (січень-квітень 2022 року) становить 424,5 млн гривень. Жодних пропозицій перерозподілу бюджетних асигнувань у частині збільшення видатків на грошове забезпечення військовослужбовців від ДСА не надходило.

Бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, стала підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Судом також встановлено, що Служба судової охорони, з метою виділення з Державного бюджету України додаткових асигнувань на виплату співробітникам додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, зверталася, зокрема до: Прем`єр-міністра України (листи від 05.04.2022 року №30/30.07-321, від 05.07.2022 року №30/30.06.2-585, від 05.07.2022 року №30/30.06.2-588); Міністерства фінансів України (лист від 05.07.2022 року №30/30.06.2-588); Голови Верховного Суду (лист від 05.07.2022 року №30/30.06.2-587); Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (лист від 06.07.2022 року №30/30.06.2-591); Верховного Суду (лист від 05.07.2022 року №30/30.06.2-587); Вищої ради правосуддя (лист від 05.07.2022 року №30/30.06.2-586); Державної судової адміністрації України (лист від 14.03.2022 року №30/30.07-273 з проханням збільшити асигнування з додаванням потреби в коштах на виплату спірної додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 25.03.2022 року на загальну суму 195808,80 тис. грн., лист від 25.03.2022 року №№30/30.07-293 з проханням збільшити асигнування на виплату спірної додаткової винагороди за лютий - березень 2022 року на загальну суму 234,30 млн. грн., лист від 05.04.2022 року №30/30.07-322 з проханням збільшити асигнування на загальну суму 393,30 млн. грн.; лист від 05.07.2022 року №30/30.06.2-589 з проханням збільшити асигнування на загальну суму 1144,50 млн. грн., на які отримано відповідь від 12.04.2022 року №11-2814/22 про відсутність можливості збільшити бюджетні асигнування для виплати додаткової винагороди, оскільки Державна судова адміністрація України на свій лист від 17.03.2022 року №11-2604/22 з цього питання до Міністерства фінансів України отримала від нього лист від 01.04.2022 року №08020-01-2/6914 з пропозицією перерозподілити внутрішні резерви, що є неможливим через те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 року №401 «Про спрямування коштів резервного фонду державного бюджету» за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів та установ системи правосуддя» зменшені бюджетні призначення для Державної судової адміністрації України на 2022 рік на суму 1574081,70 тис. грн.).

Державна судова адміністрація України, з метою виділення з Державного бюджету України додаткових асигнувань на виплату співробітникам Служби судової охорони, додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, зверталася, зокрема, до Прем`єр-міністра України (лист без дати та номера, лист від 27.04.2022 року № № 11-3922/22, лист від 26.12.2022 року № № 11-12018/22).

Аналогічні звернення з боку Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України були і в подальшому, в тому числі в 2023 році.

Судом також встановлено, що станом на день розгляду даної справи спірна додаткова винагорода позивачу не нарахована та не виплачена.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 вказаного Закону та п. 4 Положення про Службу судової охорони, що затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 року № 1051/0/15-19, Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби.

Згідно з ч. 7 ст. 161 вказаного Закону та п. 10 зазначеного Положення фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 148 Закону визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони здійснює Державна судова адміністрація України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 року № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» визначено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до п. 3 розд. І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, що затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 року №384, грошове забезпечення співробітникам Служби (далі співробітники) визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Згідно з п.п. 4 - 7 розд. І Порядку грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) винагороди; 2) допомоги.

Відповідно до п. 10 розд. І цього Порядку грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який відповідними указами продовжено і діє натепер.

Підпунктом 2 п. 4 вказаного Указу постановлено Кабінету Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання вказаного Указу Президента України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Вказана постанова набрала чинності з 28.02.2022 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 (в первісній редакції) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 21 зазначеної Постанови було визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 3 цієї Постанови установлено Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

19.07.2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793 (згідно з пунктом 2 цієї постанови вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року), якою були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, зокрема у в абз. 1 п. 1 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами: «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 року, яке набрало законної сили, у зразковій справі № 260/3564/22 зазначив, що «Зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 змін до постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця. Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони до виконаної норми праці закріплено й у пункті 14 Порядку №384, згідно з яким при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що вказані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права особи на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, передбаченому постановою №168 у первинній редакції.».

Державною судовою адміністрацією України на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 прийнято наказ від 31.10.2022 року № 396, яким затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (згідно з п. 4 Наказу він набрав чинності з дня його опублікування та застосовується з 24.02.2022 року).

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.

Виплата додаткової винагороди за рішенням Голови Служби судової охорони (далі Служба) або особи, яка виконує його обов`язки, начальників територіальних управлінь Служби судової охорони або осіб, які виконують їх обов`язки, зберігається в разі звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність співробітника через хворобу, травму, поранення.

Згідно з п.п. 4 - 6 вказаного Порядку виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.

Накази про виплату додаткової винагороди співробітникам за минулий місяць видавати до 25 числа поточного місяця.

Розрахунковий період для виплати додаткової винагороди визначається в календарному обчисленні з 24 лютого по 28 лютого 2022 року, а надалі щомісяця пропорційно часу дії воєнного стану.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку додаткова винагорода виплачується в таких в розмірах:

30 000 гривень співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць;

10 000 гривень іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць;

100 000 гривень співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з п. 8 цього Порядку додаткова винагорода не встановлюється співробітникам за період: обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту; перебування у відпустці відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати (грошового забезпечення), в тому числі у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавствах випадках шести років; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); після закінчення терміну службового відрядження відповідно до наказів, якщо співробітник не повернувся до постійного місця несення служби; перебування в службових відрядженнях за кордоном; відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад чотири місяці, крім випадків, коли законодавством передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні; навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи іншої шкоди своєму здоров`ю за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю, а у разі лікування за весь час відсутності на службі у зв`язку з лікуванням (що підтверджується документами закладу охорони здоров`я, матеріалами службового розслідування, кримінального провадження); призупинення (припинення) виплати грошового забезпечення відповідно до законодавства; особам, які добровільно здалися в полон з дня потрапляння в полон, що підтверджується матеріалами органу досудового розслідування.

Виходячи з наведених вимог при визначенні розміру додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони пункт 7 вказаного Порядок, що затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 31.10.2022 року № 396, застосуванню не підлягає, оскільки за імперативною нормою ч. 2 ст. 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України (а наявність у Державної судової адміністрації України права встановлювати «порядок і умови виплати додаткової винагороди» не є тотожним праву встановлювати «розміри додаткових винагород»).

21.01.2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 року № 43, якою внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану , зокрема у першому реченні абзацу першого пункту 1 слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено.

Отже, по 20.01.2023 року включно (тобто до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 року № 43) діяв пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 в редакції, яка передбачала виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану (що розпочався з 24.02.2022 року), співробітникам Служби судової охорони, до яких належав позивач. Вказаний пункт Постанови підлягав застосуванню щодо періоду з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на виплату додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони, передбачене постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, підпадає під сферу дії ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

За змістом правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях також неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 року у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 року у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 року у справі № 21-44а10).

Зазначена правова позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, що викладені в рішеннях від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 року № 7-рп/2004, від 01.12.2004 року № 20-рп/2004, від 09.07.2007 року № 6-рп/2007.

З огляду на викладене посилання Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області на те, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідному кошторисі Територіального управління видатки на виплату додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку із чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс не дозволяв здійснити таку виплату, - є безпідставними, оскільки гарантовані законом виплати, пільги, тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету. І доки відповідне положення зазначеної постанови Кабінету Міністрів України є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті і посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Невиплата позивачу спірної додаткової винагороди свідчить про протиправну бездіяльність зазначеного Територіального управління, яка порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Враховуючи наведене така бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області підлягає визнанню протиправною із зобов`язанням вказаного суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обираючи спосіб захисту та відновлення порушеного права судом враховано те, що фактичним предметом спору в даній справі є саме бездіяльність роботодавця позивача - Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області щодо ненарахування та невиплати позивачу спірної додаткової винагороди, на яку позивач мав право згідно з положеннями законодавства. (На наявність/відсутність такого права не впливає наявність/відсутність відповідного наказу, як помилково вважав позивач. Наказ є лише внутрішнім документом роботодавця позивача, яким реалізовується виплата такої складової грошового забезпечення як спірна винагороди, проте не встановлюється право на таку винагороду.).

Вирішуючи спір в частині позовних вимог до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області і обираючи спосіб захисту та відновлення порушеного права судом враховані правові висновки, що викладені у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 року за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22 (провадження № Пз/990/4/22), які відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо позовних вимог до Державної судової адміністрації України та до Служби судової охорони, то позивач не є суб`єктом правовідносин, які виникли між Державною судовою адміністрацією України та Службою судової охорони і між Службою судової охорони та Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області щодо виділення коштів для виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 (адже такі кошти виділяються для широкого кола відповідних осіб, про яких йдеться у вказаній постанові, а не конкретно для позивача), а тому позовні вимоги до Державної судової адміністрації України та до Служби судової охорони задоволенню не підлягають.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо строку звернення до суду з позовом

До 19.07.2022 року статтею 233 Кодексу законів про працю України звернення до суду з позовними вимогами про стягнення сум заробітної плати (грошового забезпечення) строком звернення не обмежувалося.

Аналогічна правова позиція підтримувалася Верховним Судом (зокрема в постанові від 28.11.2019 року в справі №803/1937/17).

19.07.2022 року набрав чинності Закон України від 01.07.2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким, зокрема у Кодексі законів про працю України викладено в іншій редакції деякі положення ст.ст. 116, 233, 234 (щодо строку звернення до суду з позовом).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України в діючій редакції (згідно з вказаним Законом) із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (згідно зі ст. 116 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 116 цього Кодексу про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При цьому п. 1 гл. XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В період, зокрема з 19.07.2022 року (набрання чинності Законом України від 01.07.2022 року № 2352-IX) по 30.06.2023 року в Україні діяв карантин, що встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у зв`язку з чим на цей період строки, що визначені статтею 233 Кодексу законів про працю України, продовжувалися.

Позивач звернувся до суду з даним позовом у вересні 2022 року, тобто у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом України від 01.07.2022 року № 2352-IX. Крім того, позов поданий під час дії карантину, що встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), з огляду на що на строк дії цього карантину такий строк законодавцем продовжений.

Отже, строк звернення до суду з даним позовом дотриманий.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення ним інших судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Служби судової охорони (04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 10-Б; ), Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (08153, Київська обл., Фастівський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, 13; ), Державної судової адміністрації України (00020, м. Київ, вул. Липська, 18/5; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 року додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць за період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду (Закон України від 16 липня 2024 року № 3863-IX) шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 08 травня 2025 року.

Суддя Т.В. Логойда