Справа № 602/209/25
Суддя: Холява Л. І.
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/209/25
Провадження № 2-а/602/10/2025

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2025 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Холява Л.І.,

секретар - Домчук В.І.,

розглянувши в письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 ВАЛЬЧУК Мирослави Миколаївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 Вальчук М.М. звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №307 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП від 21 лютого 2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що згідно з постановою № 307 від 21 лютого 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: за те, що ОСОБА_2 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 жовтня 2024 року, чим порушено правила військового обліку (затвердженні Постановою КМУ, від 07 грудня 2016 року №921 (зі змінами) та Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 (зі змінами).

Дану постанову позивач отримав 21 лютого 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає вказану постанову протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 07 лютого 2025 року після складення протоколу №56 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 стало відомо, що він нібито не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 жовтня 2024 року, так як йому направлялася повістка рекомендаційним листом з повідомленням, який містив в собі повістку №800 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 жовтня 2024 року. Поштове відправлення повернулося з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Позивач вину свою не визнавав, оскільки він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , дана адреса вказана в протоколі та у постанові, ще з 01 жовтня 2021 року, а повістка з незрозумілих причин направлялася за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, позивач вчасно оновив свої військово-облікові дані, так як перебував на спеціальному обліку, оскільки працював в правоохоронних органах, що стверджується копіями електронного військово-облікового документу із застосунку «РЕЗЕРВ+», військового квитка та трудової книжки.

Також, 13 липня 2024 року ОСОБА_2 оновлював свої дані, де вказана адреса проживання: АДРЕСА_1 .

З вказаних підстав вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача Вальчук М.М. в судове засідання не з`явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи без участі її та позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, додатково зазначивши, що при прийнятті оспорюваної постанови відповідачем було порушено строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надіславши на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала та зазначила, що вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ПКМ України №560 від 18 травня 2024 року (зі змінами) відповідно п.41. належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або районного відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних:

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (частина 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

За обліковими даними ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 засобами зв`язку була надіслана Повістка №800, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно інформації у повістці, військовозобов`язаний ОСОБА_2 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних 09 жовтня 2024 року.

Слід зазначити, що відповідно до статті 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:

створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом;

ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою;

використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 «Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. №265 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

З Укрпошти до ІНФОРМАЦІЯ_1 повернута Повістка №800 з довідкою про причини повернення/досилання, яка містить помітку про відсутність особи за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_2 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 09 жовтня 2024 року, однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», частину 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункти 20, 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» ).

Згідно частини 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП розглядав тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Під час розгляду були з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, зокрема встановлено, що громадянин вчинив адміністративне правопорушення, встановлено його вину та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану.

ОСОБА_2 будучи громадянином України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, військовозобов`язаний, у період проведення мобілізації в Україні під час дії особливого періоду, будучи належним чином оповіщений засобами зв`язку, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 07 листопада 2025 року, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», частину 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункти 20, 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період»). Своїми протиправними діями/бездіяльністю вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 діяв в межах наданих повноважень, не порушуючи права та законні інтереси позивача та у спосіб визначений законодавством. Вважає позовні вимоги ОСОБА_6 безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як своїми діями позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. А тому, в задоволенні позовних вимог просить відмовити, розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає наступне.

Судом встановлено, що 07 лютого 2025 року начальником групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення №56. Згідно вказаного протоколу, 07 лютого 2025 року близько 10 год 00 хв ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено, що гр. ОСОБА_2 23 вересня 2024 року відповідно до вимог ПКМ України №560 від 18 травня 2024 року (зі змінами) за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта» направлявся рекомендаційний лист з повідомленням, який містив у собі повістку №800 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 жовтня 2024 року. Поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно пп.2, п.41 ПКМ України №560 від 16 травня 2024 року (зі змінами), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. На визначену дату і час ОСОБА_6 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність не прибуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав, чим порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 07 грудня 2016 року №921 (зі змінами) та від 30 грудня 2022 року №1487.

21 лютого 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_8 винесено постанову №307 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що гр. ОСОБА_2 23 вересня 2024 року відповідно до вимог ПКМ України №560 від 18 травня 2024 року (зі змінами) за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта» направлявся рекомендаційний лист з повідомленням, який містив у собі повістку №800 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 жовтня 2024 року. Поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно пп.2, п.41 ПКМ України №560 від 16 травня 2024 року (зі змінами), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. На визначену дату і час ОСОБА_6 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність не прибуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав, чим порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 07 грудня 2016 року №921 (зі змінами) та від 30 грудня 2022 року №1487.

ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Як вбачається з витягу із додатку «Резерв+» від 13 липня 2024 року, військовозобов`язаний ОСОБА_2 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Ланівці), пройшов ВЛК 19 червня 2024 року, адреса проживання - АДРЕСА_1 , дані уточнено 13 липня 2024 року.

Як вбачається з витягу із додатку «Резерв+» від 12 лютого 2025 року, який дійсний до 20 січня 2026 року, військовозобов`язаний ОСОБА_2 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Ланівці), пройшов ВЛК 12 лютого 2025 року, тип відстрочки п.2 ч.1 ст.23, адреса проживання АДРЕСА_1 , вчасно уточнив дані 12 лютого 2025 року.

З трекінгу Укрпошти вбачається, що поштове відправлення №70, направлене ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_2 було повернено адресанту з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно з вимогами статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, яке саме законодавство про оборону та мобілізаційну підготовку порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності у період особливого стану.

За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.

Відповідно до вимог частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з вимогами частини третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

В силу вимог пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають, з-поміж інших категорій, громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацом 2 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, серед іншого, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560).

Отже, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП полягає у порушенні Правил військового обліку, зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він у вказані терміни не прибув по повістці №800 з датою явки на 09 жовтня 2024 року, згенерованій в системі АІТС «Оберіг» та надісланій через Укрпошта. Про причини неявки вчасно не повідомив.

Суд не погоджується з висновками про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

На сторінці застосунку «Резерв+» Міністерства оборони України (https://reserveplus.mod.gov.ua/) зазначено про те, що «Резерв +» - це мобільний застосунок від Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, у якому можна зручно та швидко оновити персональні дані без відвідування ТЦК а також джерело інформації про те, які дані є у реєстрі військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг.

Станом на день оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та спірної постанови начальник групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_7 мав можливість перевірити дані ОСОБА_2 та пересвідчитись, у тому числі, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані ОСОБА_2 оновлено вчасно, останній перебуває на обліку та пройшов ВЛК.

Тобто, ОСОБА_2 вже був на військовому обліку, як військовозобов`язаний, які саме відомості він мав уточнити, сторона відповідача інформації не надала.

Суд також звертає увагу на наступне.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явки.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

Тобто, ОСОБА_2 мав знати, що його викликають у ТЦК, однак свідомо не з`явитися, при цьому обов`язок довести вказану обставину, в силу статті 77 КАС України лежить на відповідачеві.

Із матеріалів справи вбачається, що повістка, яка була направлена позивачу, повернулася в ТЦК без вручення адресату.

Окрім того, згідно витягів із додатку «Резерв+» від 13 липня 2024 року та 12 лютого 2025 року, адреса проживання позивача вказана: АДРЕСА_1 , а повістка №800 направлялася за адресою АДРЕСА_2 , з даного приводу відповідач пояснень у відзиві суду не надав.

Тому, суд вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_2 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначеній у повістці місце та строк, і він незважаючи на це в приміщення ТЦК не з`явився

Отже, умисел позивача на вчинення адміністративного правопорушення не доведений «поза розумним сумнівом».

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржену постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Щодо заявленої представником позивача адвокатом Вальчук М.М. вимоги про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в сумі 3000 грн, то суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що позивач та його представник окрім договору про надання правничої допомоги від 27 лютого 2025 року та додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 27 лютого 2025 року не надали суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 ВАЛЬЧУК Мирослави Миколаївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову №307 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП від 21 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л. І. Холява