Справа № 450/2769/24
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2769/24 Провадження № 2-а/450/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2379899 від 13.06.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 13.06.2024 поліцейським відділення поліції №2 (м.Буськ) Золочівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області сержантом поліції Деркачем Олексієм Ігоровичем винесено постанову серії ЕНА № 2379899 про притягнення позивача, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, де вказано, що «водій керуючи ТЗ (транспортним засобом) не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті чим порушив п. 9.2.б. ПДР (Правил дорожнього руху)». Позивач в якості доказу надав пояснення, що завжди вмикає світловий сигнал повороту і у даному випадку також автоматично увімкнув важіль світлового повороту, бо є водієм зі значним досвідом водіння, що підтверджується посвідченням водія НОМЕР_1 згідно з яким досвід кермування позивача ТЗ кат. «В» з 1992 року. У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказано, що «до постанови додається відеофіксація». Однак, із того відео, що продемонстрував поліцейський, не вбачається порушення позивачем п. 9.2.б. ПДР та не спростовується пояснення позивача, що він увімкнув важіль світлового повороту. На думку позивача під час винесення оскаржуваної постанови відсутні належні докази, які б підтверджували, що позивач не увімкнув важіль світлового повороту під час здійснення маневру повороту. Поліцейський не перевірив та не зафіксував чи працює світловий поворот ТЗ під час вмикання відповідного важіля водієм у салоні авта. Окрім того, позивач не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2.б. ПДР, що не було враховано під час винесення постанови. Позивач власної вини не визнав та спростував відеофіксацію правопорушення поясненнями та звернув увагу поліцейського, що відеофіксація не підтверджує обставини, що водій не увімкнув важіль світлового повороту під час здійснення повороту ТЗ. Поліцейським ці докази позивача не спростовано, відсутні мотиви чому поліцейський відхилив доказ позивача та не перевірив роботу світлових поворотів. Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2379899 від 13.06.2024 року суперечить вимогам чинного законодавства та була прийнята без врахування вищенаведених обставин, що виключають склад адміністративного правопорушення в діях позивача, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою від 18.06.2024 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою від 29.11.2024 року постановлено у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, замінити первісного відповідача Департамент патрульної поліції на належного Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надіслав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що Постановою серії ЕНА № 2379899 від 13.06.2024 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, 13.06.2024 року о 09:55 год, с. Новий Милятин, вул. Шевченка, 11, водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху при повороті, чим порушив п. 9.2.6 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що він керуючи транспортним засобом SCОDA RAPID д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема 13.06.2024 року о 09:55 год, с. Новий Милятин, вул. Шевченка, 11, завжди вмикає світловий сигнал повороту і у даному випадку також автоматично увімкнув важіль світлового повороту, бо є водієм зі значним досвідом водіння, що підтверджується посвідченням водія НОМЕР_1 згідно з яким досвід керування позивача транспортного засобу категорії «В» з 1992 року.

Також зазначає, що у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказано, що «до постанови додається відеофіксація», однак, із відео, що продемонстрував поліцейський, не вбачається порушення позивачем п. 9.2.б. ПДР та не спростовується пояснення позивача, що він увімкнув важіль світлового повороту.

Відповідно до п. 9.2.б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 в редакції від 11.07.2018 року (далі - ПДР), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем ж жодних доказів правомірності винесених постанов представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати у виді судового збору в розмірі 605,60 грн. необхідно стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2379899 від 13.06.2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області ( ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук