Справа № 520/4723/25
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 р. Справа № 520/4723/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., м. Харків, повний текст складено 19.03.25 по справі № 520/4723/25

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради третя особа ОСОБА_2

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 у якому просив суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Харківської міської Ради від 14.07.2021 № 153/21 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 0,0767 га (кадастровий номер :07:033:0036) зі зміною цільового призначення та змінено цільове призначення земельної ділянки приватної власності площею 0,0767 га (кадастровий номер :07:033:0036) на Для будівництва закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги для будівництва адміністративного будинку із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 заяву залишено без руху. Встановлено позивачу десять днів для усунення недоліків заяви щодо дотримання строку звернення до суду із цим адміністративним позовом.

17.03.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків у якій наводить аргументи, що позивач є інвалідом 1 групи по зору, що ускладнює самостійний захист прав. Це підтверджується документами, доданими до позовної заяви. 20.11.2020 позивач дізнався про намір забудовника змінити цільове призначення землі по пров. Болгарському, 3 у Харкові, але відсутність предмета оскарження унеможливлювала судовий позов. 16.12.2024 з відповіддю на адвокатський запит стало відомо про рішення Харківської міської ради від 14.07.2021 № 153/21, яке позивач оскаржує. У зв`язку з військовою агресією, позивач покинув Україну 04.03.2022. Через відсутність юридичної освіти було укладено договір із адвокатським бюро для збору інформації. У позові йдеться про визнання недійсним рішення ради, що змінює призначення земельної ділянки, без вимог щодо самого об`єкта будівництва. Рішення про оскарження пов`язане з правом позивача, який не брав участі у процесі прийняття рішення та не знав про його наявність до отримання адвокатського запиту. Просив поновити строки подання позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення - повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач в апеляційній скарзі зазначає, що рішення Харківської міської ради від 14.07.2021 року № 153/21, яке позивач оскаржує, йому стало відомо лише 16 грудня 2024 року з відповіді на адвокатський запит.

Таким чином, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, а також принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин справи, суду слід було дійти висновку про необхідність захисту порушеного права позивача та поновити строк звернення до суду.

Позивач вважає, що висновки Харківського окружного адміністративного суду, наведені в ухвалі від 19 березня 2025 року у справі № 520/4723/25, не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать сталим правовим висновкам Європейського Суду з прав людини, які стосуються подібних питань, що в свою чергу призвело до порушення судом норм процесуального права.

На переконання позивача, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 520/4723/25, підлягає скасуванню, згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було. Відповідно до ч. 4 цієї статті, його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що причини, які названі позивачем для поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом необхідно визнати неповажними через ненадання належних доказів, а відтак підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, форма та зміст якої визначаються ст. 160 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд повторно зазначає, що позивачу, в даному випадку, встановлено шестимісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття, дізнався та повинен був дізнатися про порушення права.

Зокрема, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї немає перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).

Разом з тим, слід наголосити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 зауважила, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли, щодо оспорювання рішення відповідача відносно зміни цільового призначення земельної ділянки приватної власності площею 0,0767 га (кадастровий номер :07:033:0036) на Для будівництва закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги для будівництва адміністративного будинку із закладом охорони здоров`я по пров. Болгарському, 3 (Новобаварський район).

16.12.2024 позивачем отримано інформацію від департаменту земельних відносин ХМР та головного управління Держгеокадастру про затвердження проекту землеустрою та зміну цільового призначення ділянки рішення Харківської міської ради від 14.07.2021 № 153/21.

Попри те, на переконання суду отримання позивачем оспорюваного рішення не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Таку дату суд розцінює як штучну пролонгацію строків звернення до суду. Отже, з відповідної дати не може розпочинатись відлік процесуального строку звернення до суду з цим позовом.

Про можливе порушення своїх прав позивач вперше дізнався, шляхом підписання колективного звернення до Харківського міського голови від 20.11.2020.

В подальшому, рішенням Харківської міської ради від 14.07.2021 № 153/21 додаток 2 до рішення 6 сесії Харківської міської ради 8 скликання Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в користування фізичним та юридичним особам. № 11. ОСОБА_2 : Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 0,0767 га (кадастровий номер :07:033:0036) зі зміною цільового призначення та змінити цільове призначення земельної ділянки приватної власності площею 0,0767 га (кадастровий номер :07:033:0036) на для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги для будівництва адміністративного будинку із закладом охорони здоров`я по пров. Болгарському, 3 (Новобаварський район), на сторінці інформаційної системи Єдиний міський реєстр актів Харківської міської ради, міського голови та виконавчих органів ради рішення Харківської міської ради від 14.07.2021 № 153/21 опубліковане 14.07.2021 за посиланням (https://doc.city.kharkiv.ua/uk/profile/document/view/id/697043).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач про результати засідання 6 сесії Харківської міської ради 8 скликання 14.07.2021, а відтак і про оспорюване рішення, яке було загальнодоступним з момент його опублікування на офіційному сайті відповідача міг дізнатися у межах шестимісячного строку, визначеного процесуальним законом.

Колегія суддів звертає увагу, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду нереалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція щодо дотримання процесуального строку звернення до суду викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23.

З огляду на викладене, шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду почав свій відлік з 15.07.2021 і тривав до 14.01.2022.

До суду позивач звернувся 28.02.2025, з пропуском 6-місячного строку, оскільки між датою прийняття рішення та звернення до суду пройшло більше трьох років.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач міг дізнатися про порушення свого права, адже підписавши колективне звернення від 20.11.2020 з цього питання також міг вчиняти активні дії, спрямовані на з`ясування обставин.

Доводи позивача лише на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, а разом і з тим, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості дізнатися про порушення свого права з 15.07.2021 до 14.01.2022, що підтверджено доказами, які надані до адміністративного позову.

Зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом, а саме відсутність юридичної освіти, не є поважними, адже ці обставини не мали жодного впливу на фізичну можливість заявника вчинити процесуальну дію по зверненню до суду у вказаний період.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що у зв`язку з військовою агресією, позивач покинув Україну 04.03.2022, колегія суддів наголошує, що процесуальний строк звернення до суду минув до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та до запровадження воєнного стану в Україні.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року в адміністративній справі №990/115/22 зроблено висновок, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку.

Разом з тим, такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Перебування позивача за межами України у зв`язку із запровадженням воєнного стану не може свідчити про об`єктивну неможливість вчиняти активні дії з цього питання.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від ситуації, яка склалася в державі, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання адміністративного позову до суду.

Наведене у сукупності дозволяє суду дійти висновку, що можливість звернення до суду з даним позовом, залежала виключно від волевиявлення самого позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що причини, які названі позивачем для поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом необхідно визнати неповажними через ненадання належних доказів, а відтак підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні. Отже, у відповідності до положень ст. 169 КАС України позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано повернув позовну заяву.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі № 520/4723/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують

Керуючись ст. ст. 312, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі № 520/4723/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді Л.В. Любчич А.О. Бегунц