Справа № 160/33986/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
24.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , Державний нотаріус Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Єфремова А.В., в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму заборгованості по пенсії його батька ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/3648/23 від 31.03.2023 року в сумі 125193,50 грн., так як він є спадкоємцем та правонаступником.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є рідним сином померлого пенсіонера, ОСОБА_3 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії. Позивач вважає, що він, як син покійного пенсіонера, має право згідно з частиною 1 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на одержання сум пенсії, що підлягали йому виплаті і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Однак, листом від 12.11.2024 відповідачем відмовлено у виплаті недоотриманої суми пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_3 . Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
14.01.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Станом на день розгляду справи відповідач до суду з відзивом на позовну заяву не звертався.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є сином померлого пенсіонера ОСОБА_3 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.12.1975.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 у справі №160/3648/23, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_3 з 83% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФД72808 від 01.04.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою від 14.10.2024, в якій просив виплатити йому суму пенсії, що підлягала виплаті пенсіонеру ( ОСОБА_3 ), яка залишилася недоодержаною, у зв`язку з його смертю.

Листом №60963-44254/T-01/8-0400/24 від 12.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 14.10.2024 та зазначено, що ОСОБА_3 перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата якої припинена у зв`язку зі смертю.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 у справі №160/3648/23 доплата пенсії ОСОБА_3 складає 125 193,50 грн.

Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішенням суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

Позивач вважаючи таку відмову у виплаті недоодержаної пенсії померлого батька протиправною звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Абзацом 3 пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Відповідно до абз. 1 п. 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Таким чином, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Поряд із цим, у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя".

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-VI та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-ІV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Таким чином, аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч. 1 ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як встановлено судом позивач звернуася до пенсійного органу 14.10.2024 про виплату суму пенсії, що підлягала виплаті пенсіонеру ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто поза межами строків, встановлених статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

Крім того, як вже зазначено судом, до осіб, які мають право на виплату статтею 61 Закону №2262-ХІІ визначено, тих членів його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а також батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Тобто статтею 61 Закону №2262-ХІІ визначено два критерії суб`єктного складу осіб:

- члени сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника;

- батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Позивач є членом родини померлого пенсіонера, однак матеріали справи не містять доказів того, що позивач проживав разом із пенсіонером на день його смерті та не відноситься до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також позивач не є членом сім`ї померлого пенсіонера, який належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Таким чином, позивач не відповідає критеріям статті 61 Закону №2262-ХІІ, а тому не має право на отримання виплати суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонеру ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, враховуючи, що позивач не є суб`єктом, визначеним ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, а також звернувся поза строками, встановленими ч. 3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, суд доходить висновку, що права позивача відповідачем не порушені.

У зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), Державний нотаріус Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Єфремова А.В. (49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 15) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 18.03.2025.

Суддя О.В. Царікова