Справа № 140/10330/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10330/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕОБРО» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕОБРО» (далі ТОВ «ЛЕОБРО», позивач) до Волинської митниці, в якому просить суд:

1) визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000132/2 від 19.06.2024 та №UA205050/2024/000145/2 від 03.07.2024;

2) визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Волинської митниці №UA205050/2024/000579 від 19.06.2024 та №UA205050/2024/000621 від 03.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.06.2024 та 03.07.2024 Волинською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000132/2 та №UA205050/2024/000145/2 та визначено вартість товарів за резервним методом та видані картки відмови №UA205050/2024/000579 від 19.06.2024 та №UA205050/2024/000621 від 03.07.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями та картками відмови, оскільки надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару; в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не було наведено належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 30.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару. Оскільки позивачем не було надано достатніх документів на запит митного органу, які б підтверджували або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з цим декларанта повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 Митного кодексу України визначено за резервним методом.

З наведених підстав відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є законним та обґрунтованим.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 22.01.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕОБРО», як покупцем та компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай), як продавцем, було укладено контакт поставки №0122-1. За умовами Контракту №0122-1 (пункти 1.1, 1.2, 2.2-2.4, 3.1, 4.1, 4.2 та 6.1) продавець зобов`язався виготовити та поставити покупцеві товари (батути, гойдалки, меблі, товари для дітей; товари для спорту і відпочинку; товари для дому і саду і т.д.). Товар постачається партіями. Назва одиниць товар, одиниці виміру, кількість та загальна вартість партії товару визначається додатками до Контракту №0122-1. Валюта контракту №0122-1 дол. США, а його загальна вартість 250 000,00 дол. США. Ціни та поставка товару базують на умовах FOB Нінгбо, Китай відповідно до Інкотермс 2010. Всі платежі здійснюються на підставі виставлених продавцем рахунків. Умови оплати та терміни поставки встановлюються окремо для кожної партії та визначаються в додатках до Контракту №0122-1. Вартість тари та упаковки входить у вартість товару.

Також 22.01.2024 між позивачем та компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) було укладено додаток №1 до Контракту №0122-1. За умовами додатку №1 продавець зобов`язався поставити позивачу на умовах FOB Нінгбо товар на загальну суму 21 576,00 дол.США.

Сторонами було погоджено наступні умови оплати товару та строки його поставки:

- 30% суми рахунку передоплата;

- 70% суми рахунку оплачуються перед відправкою контейнера з товаром з порту відвантаження;

- час доставки 70-75 днів після того, як продавець отримав 30% депозиту.

Для узгодження ціни, умов та обсягу поставки компанія «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) надіслала позивачу проформу інвойс №SG24ZT0124 від 24.01.2024.

20.04.2024 компанія «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) виставила позивачу комерційний інвойс №SG24004. У даному інвойсі окрім іншого передбачено, що позивач повинен здійснити передоплату в розмірі 6 472,80 дол. США (30% від суми інвойсу) та 15 103,20 дол.США (70% від суми інвойсу) повинно бути сплачено перед відправленням контейнера з товаром. Поставка здійснюється на умовах FOB Нінгбо (Китай).

Окрім того, 20.04.2024 компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) було складено пакувальний лист до інвойса №SG24004 з описом товару, що постачається та його ціни.

29.01.2024 позивач здійснив передоплату товару на суму 6 472,80 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №33.

15.04.2024 позивач оплатив решту суми, що передбачена додатком №1 до Контракту №0122-1 та інвойсами, а саме 15 103,20 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №44 від 15.04.2024.

14.04.2024 компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) було подано до митного органу країни відправлення експортну вантажну митну декларацію №18648570.

12.04.2024 між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та позивачем було укладено договір №12042024-1 про транспортно-експедиторське обслуговування.

Згідно умов даного договору:

1. Клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги (п. 1.1 Договору).

2. Умови перевезення, характеристика вантажу, вид транспорту, вартість послуг, а також інші умови, пов`язані з виконанням договору, сторони можуть погодити в заявці, в якій зазначають найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу до перевезення, тип транспорту, дані про вантажовідправника та вантажоотримувача, а також іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО. За відсутності заявки, умови перевезення, їх вартість дані про вантаж та відправника/отримувача, маршрут, тощо, визначаються транспортними документами, накладними, рахунками за цим договором (п.1.2 Договору).

3. Експедитор зобов`язаний при необхідності укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, перевізниками, складами зберігання та другими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ коносамент, автомобільна накладна, авіа накладна або залізнична накладна (п. 2.1.1 Договору).

4. Оплата за договором здійснюється клієнтом на підставі та відповідно до рахунку експедитора шляхом 100% передоплати до моменту надання послуг, та не пізніше банківського дня, у якому рахунок виставлявся до сплати (п. 4.1 Договору).

5. Остаточна вартість послуг вказується в рахунку-фактурі та/або в акті виконаних робіт (наданих послуг) експедитора на кожне ТЕО (п. 4.3 Договору).

6. Платою експедиторові вважаються кошти, оплачені клієнтом експедиторові за виконання цього договору. У плату експедиторові не включаються його витрати на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання цього договору, на оплату зборів (обов`язкових платежів), які оплачуються при виконанні договору (п. 4.7 Договору).

7. При морському перевезенні вантажу споживачем послуг морського перевезення є клієнт, який надає експедитору коносамент, як підтвердження наявності договору морського перевезення, на підставі яких експедитор здійснює внутрішньопортове експедирування. Експедитор переводить грошові кошти за надані послуги, пов`язані з морським перевезенням вантажу, організатору такого перевезення. Сума, сплачена за морське перевезення вантажу, перераховується на підставі договору морського перевезення (коносамент). Відповідальність за виконання морського перевезення перед Клієнтом несе морський перевізник згідно з умовами коносамента (п. 4.8 Договору).

8. Експедитор сплачує за перевезення та інші послуги третіх осіб на користь та за рахунок клієнта (вантажоодержувачів, вантажовідправників та інших осіб). Кошти, які перераховуються клієнтом на рахунок експедитора не переходять у власність експедитора і не є його прибутком, а є оплатою за перевезення та інших послуг третіх осіб (портів, перевізників, терміналів, агентів ліній, брокерів, експедиторських організацій та ін.). У власності експедитора залишається винятково експедиторська винагорода, розмір якої підлягає оподаткуванню в порядку, визначеному законодавством України. Умова цього пункту не вимагає додаткового підтвердження документами перевізника, замовників клієнта та/або інших третіх осіб (п. 4.9 Договору).

У заявці №1 на транспортування та експедирування контейнерів від 23.04.2024 до Договору на ТЕО №12042024-1 від 12.04.2024 позивач та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» погодили вартість послуг по перевезенню контейнеру EGHU9789490 по коносаменту WMSS24041784.

24.04.2024 партія товару була завантажена на борт судна в порту Нінгбо (Китай) та підлягала доставки до порту в Гданську (Республіка Польща). Означене підтверджується коносаментом №WMSS24041784 від 24.04.2024. Морське перевезення вантажу здійснювалося компанією Feniks Cargo Sp. z o.o. (Республіка Польща), між якою та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» 22.02.2023 було укладено договір №F22.

Перевезення вантажу автомобільним транспортом здійснювалося ТОВ «ВІАТ-ТРАНС» згідно договору між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «ВІАТ-ТРАНС» від 20.09.2019. 13.06.2024 контейнер EGHU9789490 із партією товару, що постачалася за умовами додатку №1 до Контракту №0122-1, був поміщений у м. Гданськ (Республіка Польща) на автомобіль-контейнеровіз з д.н.з НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що підтверджується CMR 9490 від 13.06.2024. Відтак перенавантаження вантажу з контейнера в автомобіль не здійснювалося.

13.06.2024 ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» виставило позивачу рахунок №LS-4566921. Вартість послуг експедитора становить 210 964,00 грн (з ПДВ), з яких:

- транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 26 450,50 грн;

- міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України 50 000,00 грн;

- експедиторська винагорода 2 028,50 грн з ПДВ;

- морське перевезення вантажу за межами державного кордону України 117 653,00 грн;

- міжнародне автоперевезення по території України 14 832,00 грн.

13.06.2024 ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» надало довідку про транспортні витрати №432608, в якій підтвердило вартість міжнародної доставки вантажу, включаючи навантажувально/розвантажувальні роботи, а також зазначило, що страхування вантажу не проводилося.

17.06.2024 позивачем було оплачено послуги ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», що підтверджується платіжною інструкцією №391.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до митного посту «Ковель» Волинської митниці наступні документи:

- митну декларацію №24UA26U6 від 18.06.2024;

- контракт поставки №0122-1 від 22.01.2024;

- пакувальний лист б/н від 20.04.2024;

- проформу-інвойс №SG24ZT0124 від 24.01.2024;

- комерційний інвойс №SG24004 від 20.04.2024;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті №33 від 29.01.2024;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті №44 від 15.04.2024;

- сертифікат походження товару 24С3307А5140/00002 від 29.05.2024;

- експортну вантажну митну декларацію 18648570 від 14.04.2024;

- коносамент №WMSS24041784 від 24.04.2024;

- міжнародну товаро-транспортну накладну (CMR) №9490 від 13.06.2024;

- договір про транспортно-експедиторське обслуговування №12042024-1 від 12.04.2024;

- заявка №1 на транспортування та експедирування контейнерів від 23.04.2024;

- рахунок-фактура №LS-4566921 від 13.06.2024;

- довідка про транспортні витрати №432608 від 13.06.2024;

- договір перевезення вантажів автотранспортом №20/09/19 від 20.09.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №8/2023-Д від 07.07.2023.

Вартість товару позивач визначив із застосуванням основного методу: за ціною договору (контракту), а саме в сумі 21 576,00 дол.США.

18.06.2024 в програмі «MD Office» для декларанта митного брокера ТОВ «ВЕСТ ФРУТ ГРУП» надійшло повідомлення від відповідача, в якому митний орган просив надати документи для підтвердження заявленої вартості.

19.06.2024 відповідач повідомив митного брокера ТОВ «ВЕСТ ФРУТ ГРУП» повідомленням, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

1) Декларантом надано копію митної декларації країни відправлення №18648570 від 14.04.2024, тоді як товари були продані згідно інвойса №SG24004 лише 20.04.2024.

2) П.2.3 Контракту від 22.01.2024 №0122-1 визначено, що ціни на товар встановлюються для кожної окремої партії та визначаються в додатках.

3) Платіжні інструкції в іноземній валюті №33 від 29.01.2024 та №44 від 15.04.2024 не можуть бути взяті до уваги, як банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, так як не відповідають вимогам Закону України «Про валюту і валютні операції» та Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України №216 від 28.07.2008.

4) Декларантом надано рахунок- фактуру на оплату транспортних послуг від 13.06.2024 №LS-4566921 та довідку про транспортні витрати від 13.06.2024 б/н від ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», тоді як перевізник автомобільним транспортом відповідно до графи 16 CMR від 13.06.2024 №9490- ТОВ «ВІАТ- ТРАНС», а експедитор морем відповідно до коносаменту від 24.04.2024 №WMSS24041784- FENIKS CARGO SP.z.o.o.

5) В рахунку-фактурі від 13.06.2024 №LS-4566921 міститься інформація що вартості експедиторської винагороди у розмірі 1690,42 грн, в заявці від 23.04.2024 №1 вказано, що експедиторська винагорода становить 50 дол. США, але, при цьому, дані витрати не включено до митної вартості товарів.

6) Декларантом не надано жодних відомостей щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, та не включено дані витрати до графи 21 ДМВ.

Також в електронному повідомленні відповідач запропонував декларанту надати додаткові документи, а саме:

1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) виписку з бухгалтерської документації;

7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

19.06.2024 декларант позивача додатково надав відповідачу наступні документи:

- додаток №1 від 22.01.2024 до контракт поставки №0122-1 від 22.01.2024;

- договір №F22 від 22.02.2023;

- лист ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» №432623 від 19.06.2024;

- заяву №1 від 19.06.2024.

19.06.2024 відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів №1 та №2 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000132/2. Підстави відмови аналогічні з тими, що зазначені в електронному повідомлені відповідача від 19.06.2024.

Разом з тим, 19.06.2024, відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000579. Після відмови у митному оформленні товару та прийняття рішення про коригування митної вартості товару, позивач подав нову митну декларацію №24UA26U6, в якій задекларовано товар, митну вартість якого

скориговано рішенням про коригування митної вартості товару UA205050/2024/000132/2 від 19.06.2024.

23.01.2024 між позивачем та компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) було укладено додаток №2 до Контракту №0122-1. За умовами додатку №2 продавець зобов`язався поставити позивачу на умовах FOB Нінгбо товар на загальну суму 10 924,50 дол.США.

Умовами оплати товару та строки його поставки згідно додатку №2 від 23.01.2024 є:

- 30% суми рахунку передоплата;

- 70% суми рахунку оплачуються перед відправкою контейнера з товаром з порту відвантаження;

- час доставки 70-75 днів після того, як продавець отримав 30% депозиту.

Компанія «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) надіслала позивачу проформу інвойс №SG24ZT0123 від 23.01.2024.

06.05.2024 компанія «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) виставила позивачу комерційний інвойс №SG24004-2 (офіційний переклад додається). У даному інвойсі окрім іншого передбачено, що позивач повинен здійснити передоплату в розмірі 3 751,50 дол. США (30% від суми інвойсу) та 7 173,00 дол. США (70% від суми інвойсу) повинно бути сплачено перед відправлення контейнера з товаром. Поставка здійснюється на умовах FOB Нінгбо (Китай).

Крім того, 06.05.2024 компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) було складено пакувальний лист до інвойса №SG24004-2 з описом товару, що постачається та його ціни.

30.01.2024 позивач здійснив передоплату товару на суму 3 751,50 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №34.

03.05.2024 позивач оплатив решту суми, що передбачена додатком №2 до Контракту №0122-1 та інвойсами, а саме 7 173,00 дол.США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №48 від 03.05.2024.

06.05.2024 компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) було подано до митного органу країни відправлення експортну вантажну митну декларацію №18348736.

23.04.2024 між позивачем та ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА» було укладено договір №ТЕ23042024/1 транспортного експедирування. Умовами даного договору передбачено:

1) Експедитор за дорученням, за плату та за рахунок клієнта організовує та забезпечує перевезення експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів клієнта при транспортному експедируванні усіма видами транспорту, крім трубопровідного (п. 1.1 Договору).

2) Транспортно-експедиторські послуги (надалі ТЕП) надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України (п. 1.2 Договору).

3) На кожне окреме перевезення/експедирування вид та найменування вантажу узгоджується клієнтом і експедитором у вигляді заявки на перевезення/експедирування або інших додатках (листи, доручення, протоколи тощо), які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1 Договору).

4) Клієнт інформує експедитора про обсяг необхідних ТЕП не пізніше ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу або до початку перевезення. Інформація передається у вигляді заявки, яка містить наступну інформацію: дати і точні адреси навантаження і розвантаження вантажу; найменування вантажовідправника, вантажоодержувача та їх адреси, із зазначенням номерів телефонів контактних осіб; прізвище, ім`я, по батькові відповідального за відвантаження/прийом вантажу; представника вантажовідправника/ вантажоодержувача та засоби зв`язку з ним; маршрут перевезення; необхідний рухомий склад; відомості про вантаж (вага, вид, вартість тощо); адреси проведення митного оформлення при навантаженні і розвантаженні вантажу; терміни доставки вантажу одержувачу, сума фрахту, форма і строки оплати ТЕП; митниці перетину кордону; особливості перевезення конкретного вантажу; вид і спосіб упаковки; кількість вантажних місць, розміри і вага одного вантажного місця; інструкції з оформлення товаро-транспортної документації; інші додаткові та необхідні інструкції. Даний перелік даних не є вичерпним і може бути доповнений експедитором на його розсуд (п. 3.1 Договору).

5) Вартість ТЕП за цим договором попередньо встановлюється і узгоджується сторонами перед кожним перевезенням за допомогою заявки. Остаточна сума вказується в рахунку-фактурі та/або акті про надання послуг експедитора на кожну виконану ТЕП, і можу змінюватися, виходячи зі складності виконання заявки, штрафних санкцій та інших витрат, понесених експедитором при виконанні ТЕП (п. 6.1 Договору).

6) Послуги експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені експедитором в інтересах клієнта та пов`язані з виконанням даного договору, оплачуються клієнтом на умовах 100% оплати на підставі виставленого експедитором рахунку та/або акту про надання послуг в строк, передбачений п. 6.3 цього договору (п. 6.2 Договору).

08.05.2024 партія товару була загружена на борт судна в порту Нінгбо (Китай) та підлягала доставки до порту в Гданську (Республіка Польща), що підтверджується коносаментом №HYSF від 08.05.2024. Морське перевезення вантажу здійснювалося компанією SAVA TRANSLOGIC Sp. z o.o. (Республіка Польща), між якою та ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА» згідно договору №17082101 від 17.08.2021.

Відповідно до рахунків на оплату №2400624 від 24.06.2024 на суму 184 879,61 грн та №100724 від 01.07.2024 на суму 4 845,77 грн, ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА» надало позивачу наступні послуги:

- морський фрахт здійснений суходільною лінією за маршрутом Нігбо, Китай Гданськ, Польща;

- відшкодування витрат за використання та обслуговування контейнерів за межами території України (Гданськ, Польща);

- організація оформлення транзитної декларації 24PL322080NS6SUGS8 за межами території України (Гданськ, Польща);

- транспортно-експедиторське обслуговування;

- експедиторська винагорода;

- послуги на купівлю валюти.

Позивач виконав свої зобов`язання перед ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА», що підтверджується платіжними інструкціями №419 від 24.06.2024 та №438 від 02.07.2024.

Додатково вартість послуг ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА» підтверджується довідкою про транспорті витрати №0207/01 від 02.07.2024.

Перевезення вантажу автомобільним транспортом здійснювалося ФОП ОСОБА_1 на підставі договору міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №28/06/2024 від 28.06.2024.

Відповідно до умов договору №28/06/2024:

- Перевізник зобов`язується прийняти і доставити ввірений йому замовником вантаж до пункту призначення і передати його вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується оплатити перевезення вантажу, відповідно до умов цього договору (п. 1.2 Договору).

- Вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.4 Договору).

У заявці №01 на перевезення вантажу від 28.06.2024 до Договору №28/06/2024 транспортного експедирування позивач та ФОП ОСОБА_1 погодили вартість послуг по перевезенню вантажу та порядок їх оплати. У заявці погоджено, що перевезення здійснюватиметься контейнеровозом, це вказує на те, що перенавантаження вантажу (товару) з контейнера в автомобіль не здійснювалося. Оплата послуг перевізника здійснюється шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок перевізника протягом 10-12 днів по оригіналах документів, з дня вивантаження автомобіля.

02.07.2024 ФОП ОСОБА_1 надав довідку про транспортні витрати, відповідно до якої міжнародні транспортні послуги по доставці вантажу згідно заявки №01 від 28.06.2024 по маршруту:

- Гданськ (Польща) м/п Ягодин (612,2 км) складає 49 907,50 грн;

- м/п Ягодин Луцьк (Україна) (135,8 км) складає 11 054,45 грн.

03.07.2024 ФОП ОСОБА_1 виставив рахунок №1 за надані послуги на суму 60 961,95 грн.

Факт перевезення вантажу автомобільним транспортом підтверджується CMR 01072024/1 від 01.07.2024.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до митного посту «Ковель» Волинської митниці наступні документи:

- митну декларацію №24UA57U3 від 03.07.2024;

- контракт поставки №0122-1 від 22.01.2024;

- додаток №2 від 23.01.2024 до контракту поставки №0122-1 від 22.01.2024;

- пакувальний лист б/н від 06.05.2024;

- проформу-інвойс №SG24ZT0123 від 23.01.2024;

- комерційний інвойс №SG24004-2 від 06.05.2024;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті №34 від 30.01.2024;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті №48 від 03.05.2024;

- експортну вантажну митну декларацію 18348736 від 06.05.2024;

- експортна декларація 24PL322080NS6SUGS8 від 15.07.2024;

- коносамент №HYSF від 08.05.2024;

- міжнародну товаро-транспортну накладну (CMR) №01072024/1 від 01.07.2024;

- договір №ТЕ23042024/1 транспортного експедирування від 23.04.2024;

- рахунок на оплату №2400624 від 24.06.2024;

- рахунок на оплату №100724 від 01.07.2024;

- платіжна інструкція №419 від 24.06.2024;

- платіжна інструкція №438 від 02.07.2024;

- довідка про транспортні витрати №0207/01 від 02.07.2024;

- договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №28/06/2024 від 28.06.2024;

- заявку №01 на перевезення вантажу від 28.06.2024;

- довідку про транспортні витрати №б/н від 02.07.2024;

- рахунок №1 від 03.07.2024;

- договір про надання послуг митного брокера №8/2023-Д від 07.07.2023.

Вартість товару позивач визначив із застосуванням основного методу: за ціною договору (контракту), а саме в сумі 10 924,50 дол.США.

03.07.2024 в програмі «MD Office» для декларанта митного брокера ТОВ «ВЕСТ ФРУТ ГРУП» надійшло повідомлення від відповідача, у якому відповідач повідомив, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

1) Платіжні інструкції в іноземній валюті №34 від 30.01.2024 та №48 від 03.05.2024 не можуть бути взяті до уваги, як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України №216 від 28.07.2008.

2) В інвойсі від 06.05.2024 №SG24004-2 вказано, що баланс до оплати 7 173 дол.США. При цьому, декларантом надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №48 від 03.05.2024 на дану суму, тобто, на момент виставлення Інвойса сума була вже оплачена (згідно даних в платіжні інструкції №48), проте факт оплати не відображено в Інвойсі.

3) Декларантом надано рахунок на оплату від 01.07.2024 №100724, рахунок на оплату від 24.06.2024 №2400624 та довідку про транспортні витрати від 02.07.2024 №0207/01 від ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА», тоді як експедитор морем відповідно до коносаменту від 08.05.2024 №HYSF SAVA TRANSLOGIC SP. z o. o.

4) П.6.1 Договору транспортного експедирування від 23.04.2024 №ТЕ23042024/1 передбачено, що вартість транспортно-експедиторського обслуговування попередньо встановлюється і узгоджується сторонами за допомогою заявки, яка, відповідно до п.2.1 даного договору, є його невід`ємною частиною. Заявку не надано.

5) Декларантом не надано жодних відомостей щодо витрат на навантаження оцінюваного товару, та не включено дані витрати до графи 21 ДМВ.

6) В довідці про транспортні витрати від 02.07.2024 б/н вказано, що завантаження і розвантаження проводиться за рахунок відправника, проте в товаросупровідних документах відсутня інформація про дані витрати. Окрім того, довідка про транспортні витрати від 02.07.2024 б/н містить інформацію щодо вартості витрат по перевезенню товару за маршрутом м. Гданськ (Польща) м/п Ягодин (Україна) у розмірі 49907,5 грн (відстань вказана 612,2 км, що становить 81,5 грн за км) та за маршрутом м/п Ягодин (Україна) м. Луцьк (Україна) у розмірі 11054,45 гривень (відстань вказана 135,8 км, що становить 81,4 грн за км). З огляду на зазначене, вартість перевезення товару за межами митної території України практично однакова з вартістю перевезення товару на території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів та наявність платних доріг у країні (Польщі), через яку здійснювалось перевезення товару.

Також в електронному повідомленні відповідач запропонував декларанту надати додаткові документи, а саме:

1) переклад копії митної декларації країни відправлення від 06.05.2024 №18348736;

2) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

4) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

5) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

6) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

7) виписку з бухгалтерської документації;

8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів;

9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

19.06.2024 декларант позивача додатково надав відповідачу наступні документи:

- договір №17082101 від 17.08.2021, укладеного між ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА» та компанією SAVA TRANSLOGIC Sp. z o. o. (Республіка Польща);

- заяву декларанта №1 від 03.07.2024.

03.07.2024 відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000145/2. Підстави відмови ті ж самі, що зазначені в електронному повідомлені відповідача від 03.07.2024.

Тоді ж, 03.07.2024, відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000621.

Після відмови у митному оформленні товару та прийняття рішення про коригування митної вартості товару, позивач подав нову митну декларацію №24UA24U0 (, в якій задекларовано товар, митну вартість якого скориговано рішенням про коригування митної вартості товару UA205050/2024/000145/2 від 03.07.2024.

Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000132/2 від 19.06.2024 та №UA205050/2024/000145/2 від 03.07.2024, а також картки відмови №UA205050/2024/000579 і №UA205050/2024/000621 протиправними, а тому звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Положеннями ч. 1 ст. 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частинами 1, 2 та 6 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, на яку накладено електронний підпис, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Крім цього, ч. 3 ст. 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 49 та п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 51 та частин 1 та 2 ст. 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та Главою 8 розділу ІІІ МК України.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний Контракт (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) Контракт (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський Контракт покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Щодо порушень у рішенні про коригування митної вартості товару №UA205050/2024/000132/2 від 19.06.2024, суд зазначає наступне.

Відповідач зазначив, що експортна митна декларація країни відправлення складена раніше інвойсу є свідченням недостовірності відомостей про визначення митної вартості товарів.

Так, в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням.

Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Митна декларація країни відправлення лише може підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Разом з тим, в митній декларації країни відправлення №18648570 вказано найменування товару, що експортується, його кількість та вартість.

Інформація щодо вартості товару, чітко відповідає даним, що зазначені в комерційному інвойсі №SG24004 від 20.04.2024, на який посилається відповідач, та підтверджує заявлену митну вартість товару, що ввозився позивачем.

У пункті 2.1 розділу 2 даної позовної заяви зазначено, що компанія «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) надіслала позивачу проформу інвойс №SG24ZT0124 від 24.01.2024. Зазначений інвойс є ідентичний за товарними позиціями, їх кількості та ціні комерційному інвойсу №SG24004 від 20.04.2024.

Тому, керуючись саме інвойсом, та на виконання умов контракту поставки №0122-1 від 22.01.2024 та додатку №1 від 22.01.2024 до даного контракту, позивач виконав свої зобов`язання перед компанією «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) по оплаті товару:

- 29.01.2024 здійснено передоплату на суму 6 472,80 дол.США;

- 15.04.2024 сплачено решту суми, а саме 15 103,20 дол.США.

Відтак позивачем було повністю сплачено вартість товару, контейнер з ним був відправлений постачальником позивачу, як це чітко передбачено п. 3.4 контракту поставки №0122-1 від 22.01.2024 та умовами оплати, що визначені в додатку №1 від 22.01.2024 до даного контракту.

Щодо встановленого порушення про те, що копії платіжних інструкцій в іноземній валюті №33 від 29.01.2024 та №44 від 15.04.2024 не можуть бути взяті до уваги, як документи, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, бо не містять обов`язкових реквізитів, що визначені постанові Правління НБУ №216 від 28.07.2008 суд зазначає таке.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови оплати товару, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах (інвойсах). Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Водночас банківський платіжний документ підтверджує лише факт оплати за придбаний товар. При цьому, сума оплати може не відповідати фактурній вартості, оскільки може підтверджувати також оплату за інші товари, які підлягають розмитненню за іншими інвойсами.

Розділ 2 Положення №216 регламентує «Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах». А пункт 4 даного Положення зазначає, що термін «платіжна інструкція» уживається у значеннях, визначених у Законі про платіжні послуги та нормативно-правовому акті Національного банку з питань автентифікації та застосування посиленої автентифікації на платіжному ринку. Натомість підпункт 54 п. 1 ст. 1 Закону «Про платіжні послуги», зазначає, що платіжна інструкція розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. Тобто розпорядження від платника банківській установі про проведення платежу. Його подає платник до банку і відповідно підписує його.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції.

Ч. 2 ст. 47 Закону України Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що у разі зазначення платником у платіжній інструкції дати валютування надавач платіжних послуг платника зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок надавача платіжних послуг отримувача протягом операційного дня в зазначену дату валютування. До настання дати валютування сума платіжної операції обліковується на рахунку надавача платіжних послуг платника.

За приписами ч. 1 ст. 48 Закону України Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг зобов`язані забезпечити виконання платіжної операції в повній сумі, зазначеній у платіжній інструкції, якщо інше не визначено цим Законом або договором між надавачем платіжної послуги та користувачем.

Суд звертає увагу, що позивачем платіжні інструкції №33 від 29.01.2024 та №44 від 15.04.2024 не відкликалися, вони містять відтиски печаток банку, а також відмітку банку про виконання валютної операції.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що банківський платіжний документ можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому висновки відповідача про те, що платіжні документи №33 від 29.01.2024 та №44 від 15.04.2024 не стали підставою для підтвердження ціни товару є безпідставними та неправомірними.

Крім того, зі змісту платіжних документів №33 від 29.01.2024 та №44 від 15.04.2024 вбачається, що вони містять інформацію про одержувача платежу - компанія «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) та її реквізити, на які перераховано кошти в сумі в сумі 21 576 дол. США, що відповідає сумі, вказаній в Контракті, рахунку-проформі та рахунку-фактурі. Також містить інформацію про призначення платежу відповідно до контракту №0122-1 від 22.01.2024, оскільки платіж здійснювався на виконання умов цього контракту.

Відсутність в платіжних інструкціях №33 від 29.01.2024 та №44 від 15.04.2024 печаток та підписів відповідних посадових осіб позивача обґрунтовується тим, що дані платіжні документи являють собою повідомлення від банку до платника про факт проведення платежу на якому присутні відмітки Акціонерного банку «Ощадбанк» про проведення банківської операції.

Отже, всупереч доводам митного органу, згадані вище платіжні документи, які надані позивачем, оформлені належним чином та є такими, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари.

Також підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю було те, що рахунок-фактуру на оплату транспортних послуг виставило ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», тоді як перевізником автомобільним транспортом та експедитором морем є інші юридичні особи.

З цього приводу суд зауважує, що до митного оформлення декларантом позивача було подано договір №12042024-1 про транспортно-експедиторське обслуговування від 12.04.2024. У підпунктах 2.1.1 та 2.1.2 п. 2 ст. 2 даного Договору його сторони чітко визначили, що експедитор зобов`язаний: «При необхідності для виконання своїх зобов`язань за цим Договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, перевізниками складами зберігання та другими організаціями.

Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ коносамент, автомобільна накладна, авіа накладна або залізнична накладна.

Представляти інтереси клієнта у взаєминах з перевізниками, портами, аеропортами, державними органами та іншими організаціями у зв`язку з перевезенням, перевалкою ТЕО вантажів клієнта».

Означені попередньо положення договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 12.04.2024 вказують на те, що в ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» були повноваження на укладення від свого імені договорів з іншими перевізниками, що й відображено в CMR 9490 та коносаменті WMSS24041784.

Окрім того, декларантом позивача додатково було подано відповідачу: - договір №20/09/19 перевезення вантажів автотранспортом від 20.09.2019, укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «ВІАТ-ТРАНС»; - договір №F-22 від 22.02.2023, укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та компанією «FENIKS CARGO Sp. z o. o.».

Вказані договори підтверджують наявність між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «ВІАТ-ТРАНС» і компанією «FENIKS CARGO Sp. z o. o.» правовідносин.

Доказом того, що ТОВ «ВІАТ-ТРАНС» та компанія «FENIKS CARGO Sp. z o. o.» перевозили товар позивача є зокрема заявка №1 на транспортування та експедирування контейнерів та транспортні документи в яких заначено: - відправника та отримувача товарів; - інвойс SG24004; - найменування товару, його вага, кількість тощо.

Відтак, хибними є доводи відповідача, що визначення декларантом митної вартості товару за основним методом є помилковим, оскільки перевезення вантажу здійснювалося відмінними юридичними особами від тієї, що виставила рахунок за транспортно-експедиційні послуги.

Щодо твердження відповідача про те, що розбіжності у вартості експедиторської винагороди та транспортно-експедиторського за межами державного кордону України, що вказані в рахунку фактурі та заявці на транспортування та експедирування контейнерів, свідчать про наявність підстав для коригування митної вартості товарів суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення декларантом позивача було подано договір №12042024-1 про транспортно-експедиторське обслуговування від 12.04.2024 та заявку №1 на транспортування та експедирування контейнерів від 23.04.2024, яка є додатком №1 до вказаного договору.

У заявці №1 від 23.04.2024 дійсно вказано, що експедиторська винагорода становить 50 дол.США, а транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 1 200 дол. США.

13.06.2024 ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» виставило позивачу рахунок №LS-4566921 в якому визначило зокрема вартість: - експедиторської винагороди в розмірі 1 690,42 грн; - транспортно-експедиторського обслуговування за межами державного кордону України в розмірі 26 450,50 грн.

Разом з тим, відповідачем не враховане положення договору №12042024-1 про транспортно-експедиторське обслуговування від 12.04.2024, а саме, що вартість послуг експедитора може бути змінена (див. пункти 2.1.4 та 3.2 Договору №12042024-1).

Відповідно до п. 4.1 та п. 4.7 Договору №12042024-1 оплата за цим договором здійснюється клієнтом на підставі відповідного рахунку експедитора. Платою експедиторові вважаються кошти, оплачені клієнтом за виконання цього договору.

Тобто, основним документом, який підтверджує вартість послуг Експедитора є не заявка, а саме рахунок-фактура.

В матеріалах справи наявна платіжна інструкція №391 від 17.06.2024, яка підтверджує, що позивач виконав свої зобов`язання перед ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ».

Відповідач також не врахувує довідки ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» №432608 від 13.06.2024 та №432623 від 19.06.2024 у яких експедитором чітко зазначено, що:

1) вартість міжнародної доставки товару, включаючи навантажувально-розвантажувальні роботи, за маршрутом Нінбо (Китай) Гданськ (Республіка Польща) п/п Ягодин (Україна) складає 194 103,50 грн;

- транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 26 450,50 грн;

- морське перевезення вантажу за межами державного кордону України 117 653,00 грн;

- міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України 50 000,00 грн.

2) страхування вантажу не проводилося;

3) вартість транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України, що вказана в рахунку №LS-4566921 від 13.06.2024 є меншою, ніж заявлена в заявці №1, оскільки після прибуття контейнеру в порт було прийнято рішення транспортувати вантаж автомобілем-контейнеровозом, а не здійснювати перевантаження вантажу з контейнеру в автомобіль, як планувалося спочатку.

Відповідно витрати на перевантаження вантажу понесені не були тому і не включалися до рахунку.

4) Вірною вартістю послуг за транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України є сума зазначена в рахунку №LS-4566921 від 13.06.2024 та в довідці про транспортні витрати №432608 від 13.06.2024.

З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 02.07.2020 по справі №803/916/17, від 07.05.2020 по справі №400/2922/18, від 31.05.2019 по справі №804/16553/14, довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Статтею 1 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність» визначено, що

транспортно-експедиторська діяльність підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

У ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність» викладено перелік

видів транспортно-експедиторських послуг, що надаються експедиторами за дорученням клієнтів, який є відкритим і завершується абзацом: «надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Для систематичного надання послуг експедитора можуть укладатися довгострокові (генеральні) договори транспортного експедирування.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що транспортно-експедиторські послуги є допоміжними та супутніми послугами під час транспортування товарів, при цьому вони не є складовою цього процесу, а плата експедитору за послуги з організації та забезпечення перевезень не є частиною витрат на транспортування товарів.

З огляду на вказане, керуючись інформацією, що зазначена в рахунку №LS-4566921 від 13.06.2024 та в довідці про транспортні витрати №432608 від 13.06.2024 послуга з транспортно-експедиторського обслуговування за межами державного кордону України в сумі 26 450,50 грн, що надана ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» є винагородою експедитора межами державного кордону України. Зазначена сума, нарівні із витратами на перевезення за межами території України, включена до митної вартості товару. Вказане підтверджується п. 20 «Витрати на транспортування до UA пункт пропуску «Ягодин Дорогуск» розділу Б «Складові митної вартості, гривень» декларації митної вартості від 18.06.2024 до митної декларації №24UA26U6 від 18.06.2024.

Хибним є висновок відповідача, що ненадання декларантом відомостей щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів дає підстави стверджувати, що до митної вартості не включено всі її невід`ємні складові. З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4.1 та п. 6.1 контракту поставки №0122-1 від 22.01.2024 та умов додатку №1 від 22.01.2024 поставка товару здійснювалася на умовах FOB порт міста Нінбо (Китай) відповідно до Інкотермс 2010.

Вартість тари та упаковки входить у вартість товару.

Відповідно до міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торговельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі (Інкотермс 2010року) франкування економічні і правові умови, які зумовлюють порядок включення до ціни тих чи інших витрат на транспортування, вантажні роботи, зберігання й страхування вантажів. Отже, ціни залежно від умов постачання товарів відрізняються по видах франко. Ціна «франко» (з італ. franco - букв. Вільний) - це комерційний термін, який означає, що продавець бере на себе зобов`язання поставити товар у певне місце за свій рахунок, тобто до ціни продажу будуть включені транспортні, страхові та (у міжнародній торгівлі) митні послуги. Застосування терміну «франко» у сполученні із зазначенням кінцевого пункту доставки продукції означає, що покупець вільний від витрат з транспортування до цього пункту, бо їх сплачує продавець. Кожен вид франко показує, до якого пункту на шляху руху товару від продавця до покупця додаткові витрати включені до ціни за контрактом купівлі-продажу. При цьому пунктом може бути місце виробництва (поле, ферма, завод, будівельний майданчик та ін.), вагон, склад, борт судна, залізнична станція, конкретний населений пункт.

FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець виконав зобов`язання по постачанню, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець.

За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Згідно з п. А.6 «Розподіл витрат» Інкотермс-2010 за умовами поставки FОB, продавець зобов`язаний оплатити:

а) всі витрати, що відносяться до товару, до моменту його поставки у відповідності з п. А4, за виключенням витрат, що оплачуються покупцем;

b) якщо виникне необхідність, витрати по виконанню митних формальностей, що оплачуються при вивозу товару, а також будь-які мита, податки та інші витрати, що оплачуються при вивозі.

З урахуванням наведеного, придбаний позивачем товар постачався до порту Ningbo за рахунок компанії «Jinhua SuperGroup Leisure Products Co., Ltd» (Китай) до порту Ningbo, означені витрати включено постачальником до ціни товару.

Окрім того, у довідці ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» №432608 від 13.06.2024 зазначено, що у вартість міжнародної доставки товару включено навантажувально-розвантажувальні роботи.

Щодо порушень у рішенні про коригування митної вартості товару №UA205050/2024/000145/2 від 03.07.2024, суд зазначає наступне.

Однією із підстав для коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що з платіжної інструкції в іноземній валюті №48 від 03.05.2024 вбачається, що позивачем було сплачено вартість товару, що постачається до дати виставлення комерційного інвойсу, а в самому інвойсі не зазначено про факт такої оплати.

Суд з цього приводу суд зазначає, що порядок оплати позивачем товару жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару та не може бути підставою для її коригування.

Щодо встановленого порушення про те, що в рахунках на оплату за транспортно-експедиційні послуги на давачем послуг є ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА», тоді як експедитором морем згідно коносаменту є компанія «SAVA TRANSLOGIC Sp. z o. o.».

Так, відповідно до п. 1.1 та п. 4.3.1 договору №ТЕ23042024/1, експедитор за дорученням, за плату та за рахунок Клієнта організовує та забезпечує перевезення експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів Клієнта при транспортному експедируванні усіма видами транспорту, крім трубопровідного.

Експедитор має право надавати довіреності, представляти інтереси клієнта та укладати договори, угоди з юридичними та/або фізичними особами та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання цього договору.

Для виконання означеного договору ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА» було залучено компанію «SAVA TRANSLOGIC Sp. z o. o.» (Республіка Польща). Остання діяла на підставі договору 17082101 від 17.08.2021.

З матеріалів справи вбачається, що копія означеного договору була надана відповідачу.

В коносаменті HYSF від 13.06.2024 зазначено усі дані, які дають змогу ідентифікувати, що в контейнері MSKU1873437 здійснювалося перевезення товарів, що значені в додатку №2 від 23.01.2024 до контракту поставки №0122-1 від 22.01.2024, а також в інвойсах до даного контракту. Натомість в довідці про транспортні витрати №0207/01 від 02.07.2024, що видана ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА», зазначено, що товариство надавало позивачу транспортно-експедиційні послуги з організації та перевезення товарів згідно коносаменту HYSF, контейнер MSKU1873437.

Разом з тим, зауваження відповідача в оскаржуваному рішенні про не надання заявки на транспортування вантажу є безпідставним, оскільки законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати. У постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №803/718/17 зроблено висновок, що закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Під час митного оформлення товару, декларантом позивача до митної декларації було надано в тому числі договір №ТЕ23042024/1 транспортного експедирування від 23.04.2024. У п. 6.1 означеного договору чітко передбачено, що остаточна вартість послуг експедитора вказується в рахунку-фактурі. Відтак, подані декларантом позивача до митного оформлення рахунки на оплату №2400624 від 24.06.2024, №100724 від 01.07.2024 та довідка про транспортні витрати №0207/01 від 02.07.2024 підтверджують вартість послуг ТОВ «МІРЛАНД УКРАЇНА».

Щодо відсутності перекладу митної декларації країни відправлення №18348736 від 06.05.2024, суд зауважує, що вказана обставина не могла вплинути на визначення митної вартості поставленого товару, оскільки митний орган не навів мотивів в оскаржуваному рішенні які саме дані, що містяться у копії митної декларації країни відправлення є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Із змісту оскаржуваного рішення також не вбачається яким саме чином ненадання перекладу митної декларації країни відправлення вплинуло на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.

Оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2 та 4 ч. 2 ст. 55 МК України, оскільки не містять наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у них відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Частинами 2-5 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

10.04.2008 Законом України «Про ратифікацію Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі» було ратифіковано відповідний Протокол та задекларовано приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.

Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням ст. VII GATT «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування ст. VII GATT.

Відповідно до п. 2 (а) - п. 2 (с) ст. VІІ GATT оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до додатку 1 до ст. VII GATT, формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Отже, аналіз ст. VII GATT дозволяє стверджувати, що для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у графі 33 рішення про коригування «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» митний орган у даній графі вказує про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 МК України. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Окрім того, поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

З рішень про коригування митної вартості товарів, що оскаржуються, вбачається, що відповідач обмежився виключно вказівкою на номери та дати митних декларацій, що були взяті ним за основу для визначення митної вартості товарів.

Митним органом не враховано, що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Не доведення відповідачем ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити.

Також, враховуючи, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000579 від 19.06.2024 та №UA205050/2024/000621 від 03.07.2024 винесені з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000132/2 від 19.06.2024 та №UA205050/2024/000145/2 від 03.07.2024, які судом визнано протиправними та скасовано, тому вказані картки відмови також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 9689,60 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією від 09.09.2024 №584.

При вирішенні питання щодо стягнення решти судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу та за послуги перекладу) суд враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа №815/1479/18), від 15.07.2020 (справа №640/10548/19), від 21.01.2021 (справа №280/2635/20), від 03.08.2022 (справа №280/4264/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі №520/6658/21).

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів, а саме договору про надання правничої допомоги та здійснення представництва від 22.07.2024, додаткової угоди №1 від 22.07.2024, рахунку до Договору, виписки з рахунку, акту приймання-передачі наданих послуг від 12.09.2024 адвокат Нечипорук І.С. надала позивачу правову допомогу в сумі 20000,00 грн, які оплачені.

При цьому, пунктом 4.4 договору про надання правничої допомоги та здійснення представництва від 22.07.2024 та додатковою угодою №1 визначено фіксовану суму винагороди (20000,00 грн). Водночас, позивач надав акт приймання-передачі наданих послуг від 12.09.2024 за вказаним договором.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечила щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Суд, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду у цій категорії справ) та значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо заявлених до стягнення витрат в сумі 17450,00 грн, пов`язаних із залученням перекладача, то суд враховує наступне.

Відповідно до частини шостої-восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, позивач на підтвердження понесення витрат на послуги з перекладу подав до суду рахунок-фактуру №54369 від 22.07.2024; акт надання послуг №54369 від 22.07.2024; платіжну інструкцію №512 від 01.08.2024; рахунок-фактуру №55491 від 02.09.2024; акт надання послуг №55491 від 02.09.2024; платіжну інструкцію №590 від 11.09.2024.

Зі змісту вказаних документів вбачається надання ФОП ОСОБА_2 послуг перекладу документів в розмірі 17450 грн.

Разом з тим, суд зауважує, що провадження у даній справі відкрито 30.09.2024, переклад документів поданий до суду через систему «Електронний суд» 24.09.2024.

Відкриваючи провадження у справі суд не витребував у позивача переклад документів, долучених до позовної заяви, та в подальшому не зобов`язував позивача здійснювати такий переклад, оскільки вважав, що подані документи є достатніми для вирішення справи.

Оскільки необхідності в перекладі документів не було, тому здійснені позивачем витрати, пов`язані із залученням перекладача, не є пов`язаними із розглядом справи, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 9689,60 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товару від 19.06.2024 №UA205050/2024/000132/2, від 03.07.2024 №UA205050/2024/000145/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Волинської митниці від 19.06.2024 №UA205050/2024/000579, від 03.07.2024 №UA205050/2024/000621.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕОБРО» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 60 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕОБРО» (43024, Волинська область, місто Луцьк, вулиця В`ячеслава Чороновола, 7/33, ідентифікаційний код юридичної особи 44960526).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 43958385).

Суддя Ф.А. Волдінер