Справа № 620/9004/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9004/24 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Ніжинської окружної прокуратури до Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника", треті особи: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, Ніжинська міська рада Чернігівської області, Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Ніжинська окружна прокуратура звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття №95719, що вбудоване в двоповерховий житловий будинок за адресою: вул. Гребінки, 21, м. Ніжин;

- зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття №95719, що вбудоване в двоповерховий житловий будинок за адресою: вул. Гребінки, 21, м. Ніжин, у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579 ''Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту''.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Комунального підприємство "Служба Єдиного Замовника" щодо приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття №95719, що вбудоване в двоповерховий житловий будинок за адресою: вул. Гребінки, 21, м. Ніжин.

Зобов`язано Комунальне підприємство "Служба Єдиного Замовника" вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття №95719, що вбудоване в двоповерховий житловий будинок за адресою: вул. Гребінки, 21, м. Ніжин, у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579 ''Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту''.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив, що Комунальне підприємство "Служба Єдиного Замовника" не є ні власником, ні балансоутримувачем спірної захисної споруди, а є виключено підприємством, яке забезпечує лише бухгалтерський обліку споруди цивільного захисту.

Також апелянт зазначає, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (додано до адміністративного позову) власником споруди цивільного захисту ПРУ, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Чернігівської області, м. Ніжин, вул. Гребінки, 21 - є Територіальна громада в особі Ніжинської міської ради. Згідно з обліковою карткою захисної споруди цивільного захисту ПРУ № 957919 являється комунальною власністю, балансоутримувача зазначено Ніжинська міська рада тобто основним балансоутримувачем є Ніжинська міська рада, а через кому КП «Служба Єдиного Замовника».

Крім того, апелянт наголошує, що відповідно до п. 8 ст. 32 Кодексу Цивільного Захисту України - утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється в першу чергу їх власниками, користувачами.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Ніжинської окружної прокуратури до Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника", треті особи: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, Ніжинська міська рада Чернігівської області, Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ніжинська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві прокуратура зазначає, що рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 121 від 12.05.2016 «Про фінансування робіт з визначення залишкової балансової вартості захисних споруд цивільного захисту» зобов`язано керівника КП «СЄЗ» взяти захисні споруди на бухгалтерський облік як окремі об`єкти нерухомого майна, зокрема і протирадіаційне укриття №95719, що вбудоване в двоповерховий житловий будинок за адресою: Гребінки, 21 у м. Ніжині.

У матеріалах справи міститься узагальнені результати інвентаризації майна міської комунальної власності, яке перебуває в повному господарському віданні (оперативному управлінні) станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 (таблиця №1); відомості про результати інвентаризації нерухомого майна, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 (таблиця №2); переліки нерухомого майна з балансовою вартістю станом на 01.01.2024; 01.01.2023 та 01.01.2022.

Отже, прокуратура стверджує, що відповідно до вказаних документів споруда цивільного захисту протирадіаційного укриття за адресою: м. Ніжин, вул. Гребінки, 21 з первісною балансовою вартістю 211732,72 грн., перебуває на балансі Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» (рядок 9 таблиці №2 станом на 01.01.2024 (перелік), рядок 8 переліку станом 01.01.2023 та рядок 10 переліку станом 01.01.2022). Вказані документи підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, скріплені гербовою печаткою.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 311 КАСУ справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, по вул. Гребінки, 21 у м. Ніжині, Чернігівської області знаходиться протирадіаційне укриття №95719, вбудоване в двоповерховий житловий будинок, прийняте в експлуатацію у 1970 році, клас сховища - 2 група, місткістю 150 осіб, загальною площею 146,1 м2 (а.с. 22-29).

На захисну споруду цивільного захисту КП «Ніжинське МБТІ» виготовлено технічний паспорт.

Згідно з актом оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття №95719) захисна споруда визнана обмежено готовою до експлуатації (а.с. 18-21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №378919666 від 16.05.2024 встановлено, що споруда цивільного захисту, яка розташована за адресою вул. Гребінки, 21 у м. Ніжині, Чернігівська область, перебуває у комунальній власності територіальної громади Ніжинської міської ради Чернігівської області (а.с. 29 зворот).

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 12.05.2016 №121 зобов`язано керівника КП «СЄЗ» взяти захисні споруди на бухгалтерський облік як окремі об`єкти нерухомого майна, зокрема і протирадіаційне укриття №95719, що вбудоване в двоповерховий житловий будинок за адресою: Гребінки, 21 у м. Ніжині (а.с. 32-34).

Спірна захисна споруда перебуває у відповідача на праві господарського відання, що підтверджується таблицями про інвентаризацію нерухомого майна, наявними в матеріалах справи.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неналежного утримання захисної споруди №95719 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з того, що спірна захисна споруда передана виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (Засновником) відповідачу на праві господарського відання та перебуває на бухгалтерському обліку, отже, відповідач є балансоутримувачем цього майна, тому саме відповідач зобов`язаний привести спірну захисну споруду у придатний для використання за цільовим призначенням стан. Оскільки відповідач не надав докази щодо приведення спірного укриття у готовність до використання за призначенням, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні також послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, згідно з яким Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема зазначив, що за змістом частини третьої статті 23 Закону №1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на даний час.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оборону України» оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає: забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.

У пункті 14 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Суб`єктами забезпечення цивільного захисту є центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання, громадські організації (частина друга статті 6 Кодексу цивільного захисту України).

Частиною шостою статті 32 Кодексу цивільного захисту України визначено, що проектування, будівництво, пристосування i розміщення захисних споруд та об`єктів подвійного призначення здійснюються згідно з нормами, які розробляються відповідно до Закону України «Про будівельні норми».

Фінансування заходів щодо проектування та будівництва об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту та пристосування інших об`єктів для укриття населення може здійснюватися за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших юридичних осіб та інших не заборонених законодавством джерел. Утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел ( частина восьма статті 32 Кодексу цивільного захисту України).

Пунктом 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 (далі - Порядок) визначено, що утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням; балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Пунктом 9 Порядку установлено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Згідно з пунктом 10 Порядку балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме: не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту; не більше 24 годин - для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.

Згідно з пунктом 11 Порядку вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Відповідно до пункту 1 Розділу І «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579, споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

З огляду на викладене, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено частиною восьмою статті 32 Кодексу та пунктом 9 Порядку.

При цьому, відповідальність за порушення вимог щодо утримання у готовності до використання за призначенням та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту в мирний час та в особливий період несуть власники, користувачі об`єктів та юридичні особи, на балансі яких вони перебувають, відповідно до закону ( частина 18 статті 32 Кодексу цивільного захисту України).

Суд першої інстанції достовірно встановив, що відповідно до розпорядження Ніжинського міського голови від 17.03.2023 №48 «Про створення комісії з питань оцінки об`єктів (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення як найпростішого укриття» створено комісію з перевірки оцінки об`єктів (будівлі, споруди, приміщення) для визначення можливості їх використання як найпростіших укриттів для населення (а.с. 30-31).

Згідно з розпорядженням Ніжинського міського голови від 14.08.2023 №159 «Про проведення щоквартальних перевірок стану об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту Ніжинської міської територіальної громади» доручено проводити щоквартальні перевірки захисних споруд цивільного захисту на предмет готовності їх щодо прийняття населення зі складанням актів, згідно додатку 6 та 11 Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту затверджених наказом МВС від 09.07.2018 №579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту» та затверджено графік перевірок фонду захисних споруд цивільного захисту Ніжинської міської територіальної громади на 3 та 4 квартал 2023 року (а.с. 31 зворотна сторона -32).

За результатами оперативного огляду об`єкта (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення комісією проведено огляд приміщення протирадіаційного укриття (далі - ПРУ) №95719 за адресою: вул. Гребінки, 21 у м. Ніжині, та визнано його таким, що обмежено готове до використання для укриття мешканців будинку, про що складено акт від 23.01.2024. Надано рекомендації щодо приведення захисної споруди у готовність.

Отже, вказане укриття в умовах військової агресії російської федерації проти України через недодержання та порушення балансоутримувачем вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єкту цивільного захисту (протирадіаційне укриття) є непридатним для укриття населення, оскільки не відповідає технічним вимогам та, як наслідок, не здатне забезпечити захист мешканців будинків, а у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідач не надав докази щодо приведення спірного укриття у готовність до використання за призначенням, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про те, що він не є ні власником, ні балансоутримувачем спірної захисної споруди, то колегія суддів їх відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до статуту КП «СЄЗ», затвердженого рішенням Ніжинської міської ради 7 скликання від 24.12.2019 №23-65/2019 (п. 1.2) Засновником та власником Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» є Ніжинська міська об`єднана територіальна громада, що діє через Ніжинську міську раду (а.с. 107-114).

Відповідно розділу 4 (п.4.1) Статуту майно підприємства є власністю Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади закріплене за підприємством на праві господарського відання. Майно підприємства становлять основні засоби, товари, матеріали, грошові кошти, оборотні кошти та інші цінності, які відображаються у самостійному балансі Підприємства і належать йому на праві власності, а також майно, внесене Засновником до статутного фонду Підприємства та майно, передане Засновником Підприємству на праві господарського відання, або в іншій формі закріплення майна на відповідному правовому режимі.

Відповідно до технічного паспорту на захисну споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття №95719 вбудоване в двоповерховий житловий будинок, рік вводу в експлуатацію 1970, місткістю 150 осіб, загальною площею 146,1 м (а.с. 28-29).

За даними Державного реєстру прав на нерухоме майно приміщення ПРУ перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Ніжина на підставі рішення Ніжинської міської ради від 03.05.2017 №48-23/2017 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Ніжина», що є підтвердженням права власності територіальної громади в особі Ніжинської міської ради.

Згідно з обліковою картою протирадіаційного укриття та акту технічної інвентаризації захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) власником даної споруди цивільного захисту ПРУ №95719 є Ніжинська міська рада, а балансоутримувачем - комунальне підприємство «Служба Єдиного Замовника» (а.с.23 зворотна сторона), що підтверджено рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 12.05.2016 №121 (додаток №1).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 12.05.2016 №121 «Про фінансування робіт з визначення залишкової балансової вартості захисних споруд цивільного захисту» (п. 2) Керівникам: комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника», …в термін до 10.06.2016 взяти визначені в Додатку 1 захисні споруди на бухгалтерський облік, як окремі об`єкти нерухомого майна (а.с. 32 зворотна сторона-33).

Відповідно додатку до рішення виконкому міської ради №1 «Зведена відомість» порядковий №10 - обліковий номер - ПРУ - 95719; рік вводу в експлуатацію - 1970 р.; адреса розташування ПРУ - м. Ніжин, вул. Гребінки, 21; балансоутримувач (власник): зазначено Виконком Ніжинської міської ради; місцезнаходження юридичної особи - пл. І. Франка, 1. У рядку 8 орган управління захисною спорудою як об`єктом нерухомого майна: зазначено КП «Служба Єдиного Замовника», а тому на підставі вказаного рішення відповідача як балансоутримувача зобов`язано взяти їх на бухгалтерський облік.

У матеріалах справи також містяться узагальнені результати інвентаризації майна міської комунальної власності, що перебуває у повному господарському віданні (оперативному управлінні) станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 (таблиця №1); відомості про результати інвентаризації нерухомого майна, що перебуває на балансі КП «СЄЗ» станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 (таблиця №2); переліки нерухомого майна з балансовою вартістю станом на 01.01.2024; 01.01.2023 та 01.01.2022 (а.с. 39-45).

Так, відповідно до даних у таблиці №2 станом на 01.01.2024 (перелік) у рядку 9 визначена споруда цивільного захисту протирадіаційного укриття адреса: м. Ніжин, вул. Гребінки, 21 з первісною балансовою вартістю 211732,72 грн., аналогічно переліки станом 01.01.2023 рядок 8 та 01.01.2022 рядок 10, підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, скріплені гербовою печаткою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірна захисна споруда передана виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (Засновником) відповідачу на праві господарського відання та перебуває на бухгалтерському обліку, отже, відповідач є балансоутримувачем цього майна, тому саме відповідач зобов`язаний привести спірну захисну споруду у придатний для використання за цільовим призначенням стан.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №820/4717/16.

Твердження апелянта про те, що приміщення фактично використовується співвласниками багатоквартирного будинку, не звільняє його від обов`язку утримувати захисну споруду.

Доводи апелянта про те, що акти оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту мають суто рекомендаційний характер та не встановлюють юридичної відповідальності для суб`єктів господарювання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане не спростовує того факту, що ПРУ, яке перебуває на балансі КП «Служба єдиного замовника», в умовах воєнного стану є таким, що обмежено придатне до використання.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що адміністративний позов у цій справі спрямований на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, забезпечення захисту цивільного (мирного) населення.

Доводи апелянта щодо відсутності акту прийому-передачі ПРУ, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки передача зазначеного вище майна на праві господарського відання Комунальному підприємству «Служба Єдиного Замовника» та взяття його апелянтом на баланс підтверджується сукупністю доказів у справі, серед яких, зокрема, відомості про результати інвентаризації нерухомого майна.

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна