Справа № 300/2245/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2025 р. справа № 300/2245/25
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, пенсіонер, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович (надалі по тесту також представник позивача, адвокат Кайдан Д.-С. Т.), 03.04.2025 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі по тексту також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 та нарахувати і виплатити грошову допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, передбачену пунктом 71 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом та день призначення пенсії за віком.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги розмір десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком та зарахуванні стажу роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 до стажу який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зі змісту вказаного рішення слідує, що період вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992, згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.11.1987 співпадає з періодом роботи в Долинському УБР з 11.09.1987 по 01.04.1989, роботою в кооперативі "Здоров`я" НГВУ "Долинанафтогаз" з 02.04.1989 по 01.04.1990, у футбольному клубі "Колос" при профкомі колгоспу ім. Б. Хмельницького з 04.03.1990 по 31.12.1990 згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.01.1982 та не може бути віднесено до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутня інформація про основне місце роботи.
За доводами позивача, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області безпідставно не взято до уваги Архівну довідку Долинської міської ради від 20.02.2025 за №88/04-01/К-02, згідно якої ОСОБА_1 працював вчителем фізичного виховання у Белеївській восьмирічній школі з 15.08.1987 по 01.09.1992. У тарифікаційних списках Долинського районного відділу народної освіти за 1987-1992 роки є відомості про те, що позивач працював вчителем фізичного виховання у Белеївській восьмирічній школі з 1987 року на основному місці роботи.
Також ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначило, що згідно наказу №157-к від 24.03.1997 ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя фізичної культури у зв`язку з переводом на посаду методиста районного методичного кабінету, втім така посада не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, та для встановлення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій". Втім, як вказує позивач, Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 за №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада "методист" включена до переліку посад педагогічних працівників. З огляду на вказане позивач має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 09.04.2025 відкрив провадженні у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін додаткові письмові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.55-56).
Як зазначив відповідач 2, згідно наданих документів, періоди роботи позивача вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992 згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 від 01.11.1987 співпадає з періодом роботи в Долинському УБР з 11.09.1987 по 01.04.1989, роботою в кооперативі "Здоров?я" НГВУ "Долинанафтагаз" з 02.04.1989 по 01.03.1990, у футбольному клубі "Колос" при профкомі колгоспу ім. Б. Хмельницького з 04.03.1990 по 31.12.1990 - згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 від 04.01.1982 та не може бути віднесено до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутня інформація про основне місце роботи. Таким чином, відсутні правові підстави для врахування періоду роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 до спеціального стажу для визначення права на виплату грошової допомоги відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
ОСОБА_1 з 28.04.2024 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV). Страховий стаж позивача становить 36 років 09 місяців 10 днів, спеціальний стаж роботи за вислугу років становить 03 роки 06 місяців і 22 дні. Період роботи позивача вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992 згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 від 01.11.1987 співпадає з періодом роботи в Долинському УБР з 11.09.1987 по 01.04.1989, роботою в кооперативі "Здоров?я" НГВУ "Долинанафтагаз" з 02.04.1989 по 01.03.1990, у футбольному клубі "Колос" при профкомі колгоспу ім. Б. Хмельницького з 04.03.1990 по 31.12.1990 - згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 від 04.01.1982 та не може бути віднесено до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутня інформація про основне місце роботи.
Відповідно до пункту 71 "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
З огляду на відсутність у ОСОБА_1 необхідного спеціального страхового стажу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області правомірно відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 з 28.04.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (а.с.77-134).
Позивач 25.02.2025 звернувся до відділу обслуговування громадян №5 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, у якій визначив вид перерахунку "допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами. Виплата грошової допомоги у розмірі 10 пенсій" (а.с.87-88).
До означеної заяви ОСОБА_1 долучено, серед іншого, копії Архівних довідок від 17.02.2025 за №82/04-01/К-2 (а.с.90), від 20.02.2025 за №88/04-01/К-2 (а.с.91).
У вказаному рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що згідно наданих документів, періоди роботи позивача вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992 згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 від 01.11.1987 співпадає з періодом роботи в Долинському УБР з 11.09.1987 по 01.04.1989, роботою в кооперативі "Здоров?я" НГВУ "Долинанафтагаз" з 02.04.1989 по 01.03.1990, у футбольному клубі "Колос" при профкомі колгоспу ім. Б. Хмельницького з 04.03.1990 по 31.12.1990 - згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 від 04.01.1982 та не може бути віднесено до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутня інформація про основне місце роботи.
Крім того, згідно наказу №157-к від 24.03.1997 ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя фізичної культури у зв`язку з переводом на посаду методиста районного методичного кабінету. Посада методиста не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, та для встановлення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій" (а.с.132-133).
Згідно наявного в матеріалах пенсійної справи розрахунку стажу (Форма РС-право) загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 36 років 09 місяців 10 днів, з яких період з 02.09.1993 по 23.03.1997 зарахований до спеціального страхового стажу із проставленням відмітки "працівник освіти. соцзабезпечення" (а.с.79).
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV).
За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону №1058).
Приписами пункту 71розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 за №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 71 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі по тексту також - Порядок №1191).
За приписами пункту 2 Порядку №1191, до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (надалі по тексту також Перелік №909, Перелік від 04.11.1993 за №909).
Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення (пункт 6 Порядку №1911).
Згідно пункту 7 Порядку №1911 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (35 років для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.11.1987 (а.с.15-28), позивач, серед іншого:
- з 15.08.1987 призначений на посаду вчителя фізичного виховання Белеївської восьмирічної школи (запис №1);
- з 01.09.1992 звільнений з роботи за власним бажанням по переводу в спортивний клуб "Нафтовик" (запис №2).
В свою чергу, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.01.1982 ОСОБА_1 працював, зокрема:
- з 11.09.1987 зарахований на роботу в прокатно-ремонтний цех бурового обладнання турбобурів, електробурів і труб слюсарем-ремонтником по 4 розряду в Долинське УБР (запис №5);
- з 04.01.1988 звільнений з роботи з власним бажанням (запис №6);
- з 08.04.1988 зарахований на роботу в прокатно-ремонтний цех бурового обладнання турбобурів, електробурів і труб слюсарем-ремонтником по третьому розряду в Долинське УБР (запис №7);
- з 01.04.1989 звільнений з роботи за власним бажанням (запис №8);
- з 02.04.1989 зарахований на роботу в бригаду по наданню спортивно-оздоровчих послуг Кооператив "Здоров`я" при НТВУ "Долинанафтогаз" (запис №9);
- з 01.03.1990 звільнений з роботи за власним бажанням (запис №10);
- з 04.03.1990 прийнятий на роботу футболістом інструктором в Госпрозрахунковий футбольний клуб "Колос" при профкомі колгоспу ім. Б. Хмельницького (запис №11);
- з 31.12.1990 звільнений з роботи за власним бажанням (запис №12);
- з 01.04.1992 прийнятий на роботу інструктором футболістом в Спортивний клуб "Нафтогаз" (запис №13).
В силу правового регулювання, встановленого приписами розділу 1 "Освіта" Переліку №909, право на пенсію за вислугу років мають зокрема учителі які працюють у загальноосвітніх навчальних закладах.
Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.11.1987, слідує, що позивач з 01.09.1993 призначений на посаду вчителя фізичної культури Долинської СШ №4 (запис №5), де працював станом на день призначення пенсії, що засвідчується додатково відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) (а.с.94-102).
Відтак, суд дійшов висновку, що на момент призначення пенсії позивач працював в закладі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.
Згідно наявного в матеріалах пенсійної справи розрахунку стажу (Форма РС-право) загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 36 років 09 місяців 10 днів, з яких період з 02.09.1993 по 23.03.1997 зарахований до спеціального страхового стажу із проставленням відмітки "працівник освіти. соцзабезпечення" (а.с.79).
Позивач 25.02.2025 звернувся до відділу обслуговування громадян №5 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, у якій визначив вид перерахунку "допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами. Виплата грошової допомоги у розмірі 10 пенсій" (а.с.87-88).
До означеної заяви ОСОБА_1 долучено, серед іншого, копії Архівних довідок від 17.02.2025 за №82/04-01/К-2 (а.с.90), від 20.02.2025 за №88/04-01/К-2 (а.с.91).
У вказаному рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що згідно наданих документів, періоди роботи позивача вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992 згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 від 01.11.1987 співпадає з періодом роботи в Долинському УБР з 11.09.1987 по 01.04.1989, роботою в кооперативі "Здоров?я" НГВУ "Долинанафтагаз" з 02.04.1989 по 01.03.1990, у футбольному клубі "Колос" при профкомі колгоспу ім. Б. Хмельницького з 04.03.1990 по 31.12.1990 - згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 від 04.01.1982 та не може бути віднесено до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутня інформація про основне місце роботи.
Крім того, згідно наказу №157-к від 24.03.1997 ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя фізичної культури у зв`язку з переводом на посаду методиста районного методичного кабінету. Посада методиста не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, та для встановлення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій" (а.с.132-133).
Зміст коментованого рішення відповідача свідчить, що єдиною правою підставою відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 71 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV є відсутність необхідного страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років (35 років для чоловіків).
У позовній заяві ОСОБА_1 ставить питання необхідності зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV період роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 в Белеївській восьмирічній школі вчителем фізичного виховання.
В примітці 3 до Переліку від 04.11.1993 за №909 визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.
На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 за №1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я (надалі по тексту також Положення №1397).
Відповідно до розділу 1 "Освіта" Переліку №909 робота в загальноосвітніх навчальних закладах, учителем, логопедом, військові загальноосвітні вчителі-логопеди, навчальні заклади, музичні і вчителі-дефектологи, художні школи дає право на пенсію за вислугу років.
У спірний період роботи позивача чинним було Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 за №1397.
За приписами підпункту "д" пункту 1 Положення №1397, вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, крім роботи у установах, організаціях та посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються методична, науково-методична та навчально-методична робота в школах та середніх спеціальних навчальних закладах, навчальних, педагогічних, навчально-методичних, методичних та науково-методичних кабінетах, станціях та бюро.
Отже, робота на посаді вчителя фізичної культури може бути зарахованою до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, однак суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.11.1987 відсутні записи про роботу позивача на посаді вчителя фізичного виховання в Белеївській восьмирічній школі з 15.08.1987 по 01.09.1992 за основним місцем роботи.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2019 у справі №295/8391/15-а сформував правовий висновок про те, що робота за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, яка передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а відтак і право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 71 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Такої ж позиції притримувався Верховний Суд при застосуванні норми пункту 71 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у постановах від 30.01.2019 у справі №442/456/17 та від 05.03.2019 у справі №686/9307/17.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.
Також, судом при розгляді даної справи враховано, що Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" №909 від 04.11.1993, дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.
Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29.08.2018 у справі №492/446/15-а, від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.
Аналізуючи наведене вище по тексту, суд дійшов висновку що періоди роботи за сумісництвом підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
Беручи до уваги зазначене, суд дійшов висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 в Белеївській восьмирічній школі з 15.08.1987 по 01.09.1992 підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
Стосовно доводів відповідача про те, що позивача згідно наказу №157-к від 24.03.1997 звільнено з посади вчителя фізичної культури у зв`язку з переводом на посаду методиста районного методичного кабінету, а посада методиста не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, та для встановлення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій", суд зазначає наступне.
Зі змісту пункту 1 Переліку №909 слідує, що до посад в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відносяться: учителі, логопеди, військові загальноосвітні вчителі-логопеди, навчальні заклади, музичні і вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відповідно до пункту 4 Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 за №963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі всіх спеціальностей (у тому числі вчитель-дефектолог, вчитель-логопед), викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, асистент викладача, старший викладач закладу фахової передвищої освіти, старший майстер закладу професійної (професійно-технічної) освіти, майстер виробничого навчання, асистент майстра виробничого навчання, педагог професійного навчання, керівник фізичного виховання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізичної культури (фізкультури), методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладів охорони здоров`я та соціального захисту, керівник гуртка (секції, студії, інших форм гурткової роботи); концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, перекладач-дактилолог, екскурсовод, інструктор з туризму закладу освіти; старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) закладу позашкільної освіти; голова циклової комісії закладу фахової передвищої освіти; фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру; консультант, психолог центру професійного розвитку педагогічних працівників; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму закладу освіти для осіб, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 за №963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.
Отже, посада педагогічного працівника з врахуванням постанов Kабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 та положень постанови Kабінету Міністрів України від 14.06.2000 за №963 поширюється і на посаду "методист".
Разом з тим, суд зазначає, що період роботи ОСОБА_1 , починаючи з моменту переведення з 24.03.1997 методистом районного методичного кабінету не є спірною у даній справі, та позивачем не оскаржується її неврахування до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Слід вкотре зазначити, що відповідно до пункту 71 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
При цьому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права, та періоду, що підлягає захисту, суд керується такими мотивами.
В адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 та нарахувати і виплатити грошову допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, передбачену пунктом 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом та день призначення пенсії за віком.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права здійснення перерахунку пенсії в розумінні Порядку №22-1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як хибно зазначено ОСОБА_1 у позовній заяві.

Отже, саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

При вирішенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати і виплатити грошову допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, передбачену пунктом 71 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом та день призначення пенсії за віком, суд керується наступними мотивами.

За змістом частини 1 статті 58 Закону №1058-IV пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Так, питання перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем 2 при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №66 від 04.03.2025 про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.11.1987 вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992 в Белеївській восьмирічній школі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 про призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція до платіжної інструкції №N1KGM4315M від 03.04.2025 (а.с.8).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача адвокатом Кайданом Дмитром-Святославом Тарасовичем, котрий діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ за №1097599 від 03.05.2025, в адміністративному позові просить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, станом на дату ухвалення рішення у справі №300/2245/25, в матеріалах адміністративного позову містяться:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001709 від 29.05.2025 (а.с.9);

- ордер на надання правничої допомоги серії АТ за №1097599 від 03.04.2025 (а.с.10).

В позовній заяві представник позивача зазначив, що докази щодо розміру витрат на послуги адвоката будуть подані після ухвалення рішення суду.

Таким чином, представником позивача, на виконання вимог статті 134 КАС України, не надано суду належних доказів, які підтверджують здійснення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень, з огляду на вказане, у суду відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування останніх.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №66 від 04.03.2025 про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV період роботи вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992 в Белеївській восьмирічній школі згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.11.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 про призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) АДРЕСА_1 ;

представник позивача Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , ордер на надання правничої допомоги серії АТ за №1097599 від 03.04.2025), АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427), вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094.

Суддя Чуприна О.В.