Справа № 333/3487/24
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3487/24
Провадження № 2-а/333/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді: Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання: Панченко К.О.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 квітня 2024 року поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП НПУ сержантом поліції Романюком Т.Р. стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1867509, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України. У постанові відповідач стверджує, що ним порушено п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Як зазначено в даній постанові, 09.04.2024 року керуючі транспортним засобом «Фольксваген - Пассат», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 в м. Запоріжжя, Каширське шоссе, навпроти буд. 69 по вул. Шишкіна перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год., а саме рухався 75 км/год. Порушення зафіксоване на ТruСаm LТІ 20/20 8388, штраф у розмірі 340 грн. Вважає постанову незаконною з наступних підстав. 09.04.2024 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Каширське шоссе в м. Запоріжжя зі сторони м. Дніпро в бік Дніпровської ГЕС зі швидкістю 69 км/год. Під час руху, а саме після проїзду радіусного заокруглення проїжджої частини його зупинив поліцейський та повідомив, що він порушив швидкісний режим, який вимірювався приладом ТruСаm. Зазначив, що спеціальний технічний засіб вимірювання швидкості, під час його застосування тримався в руках співробітника поліції, а не був стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху, а отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках (про це зазначила колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду 758/8181/23 від 24 січня 2024 року). Отже, прилад для вимірювання швидкості ТruСаm обов`язково має бути розміщений стаціонарно вмонтованим способом. Вимірювання поліцейським швидкості «з рук» є неналежним та тягне за собою порушення чинного законодавства, що відповідно не може бути підставою притягнення водія до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості. В подальшому, на його вимогу ознайомитися із доказами порушення поліцейський надав фото-файл із ТruСаm, на якому був зображений автомобіль «Фольксваген», без номеру державного реєстраційного знаку та швидкість 75 км/год. На питання щодо відсутності державного реєстраційного номерного знаку на зображеному на фото автомобілі поліцейський пояснив, що є відео подальшого руху авто, де потім видно номер транспортного засобу, після чого продемонстрував його. Під час перегляду даного відеозапису ОСОБА_1 помітив, що за його транспортним засобом рухався інший автомобіль, який їхав значно швидше. Одразу я заявив поліцейському Романюку про даний факт, а саме про відсутність номерного знаку автомобіля «Фольксваген», який був зображений на фото та присутність на відео іншого невідомого автомобіля, однак поліцейський Романюк пояснити нічого змістовного не зміг. Окрім того, в оскаржуваній постанові в графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено: «09.04.2024 17:33:50 |м. Запоріжжя, вул. Шишкіна, 69|». Зазначене місце скоєння не відповідає дійсності, оскільки рух на автомобілі він здійснював в м. Запоріжжя по Киширському шосе, а не по вул. Шишкіна. Зазначив, що на Гугл-мапі взагалі відсутній будинок № 69 по вул. Шишкіна в м. Запоріжжя. Просить визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕНА № 1867509 від 09.04.2024 року.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч. 4 ст. 47 КАС України представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області подав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю. Відповідач зазначив, 09.04.2024 р. під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України.

Оскільки правопорушення мало місце, а відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. 6 КУпАП, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Враховуючи ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила дорожнього руху.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", зупинення транспортного засобу: Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі - якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України.

Під час несення служби, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI II 20/20 ТС №008388 виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме: водій транспортного засобу «Фольксваген - Пассат», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год. чим порушив п. 12.4 ПДР України.

За допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam II LT1 20/20 ТС №008388 зафіксовано порушення швидкісного режиму в межах населеного пункту більш ніж на 20 км/год, що підтверджується роздруківкою фото та відео з приладу TruCam II, яке додано до матеріалів справи.

В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивачем будь-яких клопотань не надавалось, що підтверджується відеозаписом, який додається до відзиву на позовну заяву.

Під час опрацювання викладених обставин справи не було встановлено будь-яких порушень працівником УПП в Запорізькій області ДПП вимог законодавства України, зокрема під час розгляду справи, тобто оскаржувана постанова винесена з дотриманням cт. 222, 251, 252, 278-280 та 283 КУпАП та є законною.

З приводу тверджень правомірності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI20/20 TruCam, зазначив, що згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22 - 01/29497 від 27 листопада 2023 року (чинне до 27 листопада 2024 року) лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 №ТС008388 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год. в діапазоні від км/год. до 200 км/год.; +- 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Можливість використання приладу TruCam II LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відповідно до відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» № 28-10/139 від 21.12.2020, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерних LTI ІІ 20/20 TruCam ІІ вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію (відповідність вимогам технічних регламентів підтверджується Експертними висновками Адміністрації ДЕРЖСПЕЦЗВЯЗКУ № 04/05/02-3560, 04/05/02-3562 від 24.12.2020).

Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VІ (набрала чинності 01.01.2016), не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більш того, такої процедури як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Крім того, можливість виробу TruCam також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 № 04/05/02-3560, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідач звертає увагу суду, що позиція щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачей швидкості TruCam та належності доказів, отриманих з цих пристроїв, була застосована в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 у справі № 359/9278/18 та у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі № 857/874/19.

Представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі та долучив до відзиву диск з відеозаписом правопорушення, копії документів на TruCam II №ТС008388.

В судове засідання позивач та представники відповідачів не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 р. №1306.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 122 КУпАП регулює перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Зокрема, частиною 1 вказаної норми визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1867509 від 09.04.2024 року, винесеною поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержантом поліції Романюком Тимофієм Володимировичем застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що 09 квітня 2024 р. в м. Запоріжжя, Каширське шосе, 69, «Фольксваген - Пассат», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 75 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

В якості доказу на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, а саме: факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, до суду надано диск DVD-R з відеозаписом та фото, які зроблені за допомогою приладу TruCam (серійний номер ТС008388).

Також до суду разом із відзивом було надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29497, яке чинне до 27.11.2023 року, виданого Державним підприємством «Укрметртестстандарт» Мінекономрозвитку України, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС008388 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, + 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

З огляду на наведене, суд погоджується з позицією відповідача, що дані з фотознімків, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 №ТС008388, в розумінні положень статті 251 КУпАП, можуть мати доказову силу в питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху.

В той же час, слід зауважити, що таке можливо лише за умови дотримання уповноваженою особою процедури використання даного приладу.

Як вказує позивач і це не спростовано відповідачем, під час вимірювання швидкості ТЗ лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 №ТС008388 не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції. За твердженням позивача таке розміщення приладу TruCam суперечить приписам статті 40 Закону України «Про національну поліцію».

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

За змістом ч.1 ст.40 цього Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

З наявних у справі наведених вище доказів судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 №ТС008388, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, яким і здійснювалося вимірювання швидкості.

Такий спосіб застосування приладу TruCam, на переконання суду, неможливо визнати таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд вважає, що значення слів «монтований/розміщений», в контексті наведеної статті закону, слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху під час вимірювання швидкості. При цьому, обидва слова «монтований» та/або «розміщений» стосуються виключно технічного засобу.

Заміри у використаний поліцейським спосіб можуть дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Виходячи з встановлених у справі обставин та аргументації сторін, суд погоджується із наявністю у відповідача повноважень із здійснення контролю за швидкістю руху транспортних засобів, однак наголошує, що працівники поліції повинні використовувати технічні засоби фіксації швидкості руху виключно у спосіб, визначений законом.

Таким чином, надані відповідачем дані з лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam, LTI 20/20 №ТС008388 не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.

Разом з тим, інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п.12.4 ПДР України відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, з урахуванням вимог ст.247 КУпАП про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення, при цьому в задоволенні позовних вимог про визнання оскаржуваної постанови протиправною слід відмовити.

Крім того, згідно з ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА № 1867509 від 09.04.2024 року, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 1867509 від 09.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова