Справа № 380/2218/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2218/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 17 грудня 2024 року у розмірі 1,11, 1,14, 1,197 та у розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з 2020 року, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058), із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 гривень.

17 грудня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення індексації його пенсії шляхом збільшення зазначеного показника середньої заробітної плати на коефіцієнти, встановлені постановами Кабінету Міністрів України для проведення індексації пенсій у 2021, 2022, 2023 та 2024 роках (1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 відповідно).

Листом від 13 січня 2025 року відповідач відмовив у такому перерахунку. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки, на його думку, частина друга статті 42 Закону № 1058 та Порядок проведення перерахунку пенсій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 (далі Порядок № 124), передбачають щорічну індексацію саме того показника середньої заробітної плати, який був застосований при призначенні його пенсії.

Посилається на численну судову практику апеляційних судів та на постанову Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 200/5836/24, яка, на думку позивача, підтверджує його правоту. Зазначає, що є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у відзиві на позовну заяву проти її задоволення заперечив. Визнає, що пенсія позивачу призначена у 2020 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки. Однак стверджує, що відповідно до пункту 5 Порядку № 124, індексація пенсій шляхом застосування щорічних коефіцієнтів збільшення здійснюється до показника середньої заробітної плати в Україні, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 гривень).

Відповідач зазначає, що цей показник (3764,40 гривень) послідовно індексувався відповідними коефіцієнтами і станом на 01 березня 2024 року становив 7994,47 гривень.

Вважає, що застосування щорічних коефіцієнтів індексації до показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки (7763,17 гривень), який був використаний при призначенні пенсії позивачу, призведе до подвійної індексації та не передбачено Порядком № 124.

Зазначає, що розмір пенсії позивача, обчислений із середньої заробітної плати 7763,17 гривень та індивідуального коефіцієнта заробітку, є вищим, ніж той, що міг би бути отриманий шляхом індексації показника 3764,40 гривень. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 14 квітня 2025 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 200/5836/24.

Ухвалою суду від 02 травня 2025 року провадження у даній справі було поновлено.

Відзив відповідачем подано. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Суд, дослідивши позовну заяву, відзив на неї, додані до них докази та матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, всебічно, повно та об`єктивно встановивши обставини справи, надав їм правову оцінку та -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком з 20 жовтня 2020 року, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

При призначенні пенсії позивачу застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017-2019 роки, у розмірі 7763,17 гривень.

Кабінетом Міністрів України було прийнято низку постанов, якими встановлювалися коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати для проведення індексації пенсій:

- постановою від 22 лютого 2021 року № 127 коефіцієнт 1,11 з 01 березня 2021 року;

- постановою від 16 лютого 2022 року № 118 коефіцієнт 1,14 з 01 березня 2022 року;

- постановою від 24 лютого 2023 року № 168 коефіцієнт 1,197 з 01 березня 2023 року;

- постановою від 23 лютого 2024 року № 185 коефіцієнт 1,0796 з 01 березня 2024 року.

17 грудня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення індексації його пенсії шляхом послідовного застосування зазначених коефіцієнтів (1,11; 1,14; 1,197; 1,0796) до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки (7763,17 гривень), який був врахований при призначенні йому пенсії.

Листом від 13 січня 2025 року відповідач відмовив позивачу у такому перерахунку, посилаючись на те, що індексація здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (3764,40 гривень), який станом на 01 березня 2024 року, після застосування всіх коефіцієнтів, становив 7994,47 гривень.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд керується такими нормами та висновками.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення, яке має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Стаття 40 Закону № 1058 визначає порядок обчислення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Частина друга статті 40 встановлює, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частина друга статті 42 Закону № 1058 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та проведення щорічних індексацій) передбачає: «Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України».

Механізм проведення такого перерахунку деталізовано Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 (далі Порядок № 124).

Пункт 1 Порядку № 124 визначає, що цим Порядком визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пункти 2 та 3 Порядку № 124 визначають, які саме пенсії підлягають перерахунку, і пенсія позивача, призначена у 2020 році відповідно до Закону № 1058, підпадає під дію цього Порядку. Пункт 5 Порядку № 124 (на який посилається відповідач) встановлював у 2019 році: «перерахунок пенсій проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт. Кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати».

Ключовим питанням у даній справі є те, чи підлягає індексації відповідно до щорічних коефіцієнтів, встановлених Кабінетом Міністрів України, саме той показник середньої заробітної плати (в даному випадку 7763,17 гривень за 2017-2019 роки), який був фактично застосований при призначенні пенсії позивачу у 2020 році, чи індексації підлягає лише умовний показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 гривень), як стверджує відповідач.

Суд зазначає, що це питання було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 200/5836/24.

У постанові від 16 квітня 2025 року (касаційне провадження № К/990/4755/25), на яку посилається позивач у клопотанні про поновлення провадження, Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо порядку індексації пенсій, призначених у 2019-2023 роках.

Верховний Суд у зазначеній постанові, аналізуючи положення частини другої статті 42 Закону № 1058 та Порядку № 124, дійшов висновку, що при індексації пенсій, призначених після 01 січня 2018 року (зокрема, у 2019, 2020, 2021 роках тощо) із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки (наприклад, 2016-2018, 2017-2019, 2018-2020 тощо), коефіцієнти збільшення, встановлені Кабінетом Міністрів України для проведення щорічної індексації з 01 березня, мають застосовуватися саме до того показника середньої заробітної плати, який був фактично врахований при призначенні (попередньому перерахунку) конкретної пенсії.

Верховний Суд вказав, що підхід Пенсійного фонду України, за яким для всіх пенсій (незалежно від року призначення та застосованого показника середньої заробітної плати) індексується лише усереднений показник станом на 01.10.2017 (3764,40 гривень), є таким, що не відповідає меті та змісту статті 42 Закону № 1058 та призводить до необґрунтованого заниження розміру індексації для пенсій, призначених із застосуванням вищих показників середньої заробітної плати.

Отже, відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 200/5836/24, при проведенні індексації пенсії позивача ОСОБА_1 з 01 березня 2021 року, 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року відповідач мав застосувати коефіцієнти збільшення, встановлені постановами Кабінету Міністрів України № 127, № 118, № 168 та № 185, саме до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 гривень, який був врахований при призначенні йому пенсії у 2020 році.

Відповідач у своєму відзиві визнає, що застосовував інший підхід, а саме індексував показник 3764,40 гривень. Такі дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать висновкам Верховного Суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відмова відповідача у проведенні індексації пенсії позивача шляхом застосування коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки (7763,17 гривень) є протиправною. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору судом не вирішується відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності своїх дій щодо непроведення індексації пенсії позивача у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 7, 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10; ) здійснити індексацію, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 17 грудня 2024 року у розмірі 1,11 (за 2021), 1,14 (за 2022), 1,197 (за 2023) та у розмірі 1,0796 (за 2024), з урахуванням виплачених сум.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06 травня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.