Справа № 606/550/25
Суддя: Марціцка І. Б.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/550/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря судового засідання Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача інспектор відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача інспектор відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА № 4451692 від 08.04.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова є незаконною, оскільки оскаржувану постанову прийнято поліцейським з порушенням вимог чинного законодавства, порушенням прав ОСОБА_1 та за відсутності належних і допустимих доказів. Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що 08 квітня 2025 року о 11 год. 25 хв. позивач керував транспортним засобом автомобілем Mercedes-Benz Vito д.н.з НОМЕР_1 по вулиці Юрчаків в м.Теребовля Тернопільської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено», здійснив стоянку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 в ПДР порушення вимог заборонних знаків. Позивач вказує, що в його діях не має складу правопорушення, оскільки здійснив зупинку керованим автомобілем відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, поліцейським зроблено висновок про стоянку автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено» без належних та допустимих доказів.

16 квітня 2025 року судом відкрито провадження по справі.

Від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказує на те, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки позивач допустив порушення Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Під час патрулювання поліцейськими в м. Теребовля, було помічено транспортний засіб, який не виконав вимоги дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено». Тому працівники поліції прийняли рішення про з`ясування обставин вчинення вказаного правопорушення. Після дослідження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, заслухавши та врахувавши його усні пояснення, інспектором було винесено постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином, постанова правомірна та не підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили слухати розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги задоволити на підставі доводів викладених в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві просив слухати справу у відсутності представника ГУНП в Тернопільскій області, у задоволені позову відмовити, у зв`язку з безпідставністю.

Дослідивши докази та письмові пояснення, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

08.04.2025 інспектором відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопілшьського РУП ГУНП в Тернопільській області Лабівським М.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4451692, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови 08 квітня 2025 року о 11 год. 25 хв. позивач керував транспортним засобом автомобілем Mercedes-Benz Vito д.н.з НОМЕР_1 по вулиці Юрчаків в м.Теребовля Тернопільської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено», здійснив стоянку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 в ПДР порушення вимог заборонних знаків. За відомостями постанови до неї додається відео із бодікамери 859089.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії ЕНА № 4451692 від 08.04.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При перегляді відеозапису «export-yo3gv» який зроблено боді камерою 859089, посилання на запис якої вказано в постанові, слідує, що поліцейський спілкується з водієм автомобіля, при цьому сам автомобіль, його місце розташування не відображено. Тобто сам факт правопорушення на відеозаписі не відображений, а лише спілкування позивача з працівниками поліції, а отже доданий до матеріалів справи відеозапис не може бути належними доказом.

При перегляді відеозапису «export-4c0gx», який долучено до відзиву на позов, в якому представник позивача посилається, що на 00.32 хв. поліцейський наближається до знаку 3.35 «Стоянку заборонено», суд не приймає до уваги, оскільки відеозапис зроблено камерою 0089098, посилання на відеозапис зроблений такою боді камерою відсутнє у оскаржуваній постанові. Крім того, на вказаному фрагменті зафіксовано, що поліцейський підходить до автомобіля Volkswagen д.н.з НОМЕР_2 , вказує, що водій порушив вимоги знака «Зупинку заборонено», йде до дорожнього знака, однак, на який дорожній знак показує рукою поліцейський на відео не відображено.

Відеозапис «export-4c0gx» є неналежним та недопостумим доказом, оскільки відповідно до практики Верховного Суду приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанови від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а).

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові, а сама по собі оскаржувана постанова, складена працівником поліції, не є доказом, на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4451692 від 08.04.2025 слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, суд приходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 72, 74-77, 244, 246, 262, 286 КАС України, ст.ст.33,245,251,252,268,280,283,287-289 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача інспектор відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 4451692 від 08.04.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову у розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: І. Б. Марціцка