Справа № 640/18981/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року ЛуцькСправа № 640/18981/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві (далі ГУ ДПС у м.Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.03.2019 №, №, №, рішення від 26.03.2019 № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 26.03.2019 №Ф-103.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2021 року ОСОБА_1 стало відомо від державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) про існування виконавчого провадження №61547714 відносно стягнення з позивача 38 291,00 грн. Намагаючись з`ясувати природу виникнення боргу ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у м. Києві за відповідним роз`ясненням. Уповноважена особа ГУ ДПС у м. Києві повідомила ОСОБА_1 про те, що працівниками контролюючого органу відносно нього було складено акт документальної невиїзної перевірки та донараховано податкові зобов`язання, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Звертає увагу, що позивач не отримував засобами поштового зв`язку жодних документів (наказів, повідомлень) щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Вчасне неотримання зазначених документів позбавило позивача можливості реалізувати своє право на ознайомлення із ними до початку здійснення перевірки та подання відповідних пояснень й документів, що в свою чергу призводить до визнання перевірки -незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, тощо).

ОСОБА_1 категорично не погоджується із донарахованою сумою податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями - рішеннями від 26.03.2019 року №, №, №, рішенням про застосування штрафних санкцій від 26.03.2019 року № та вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-103 від 26.03.2019 року, вважає їх протиправними, необгрунтованими, упередженими, та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/18981/21, вирішено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

12.10.2021 представником ГУ ДПС у м.Києві надано по даній справі відзив, в якому відповідач проти адміністративного позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити.

Так, за твердженнями відповідача наказ на перевірку та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки були надіслані за адресою місця проживання та реєстрації ОСОБА_1 .

Також відповідач наголошує, що чинним законодавством визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За доводами відповідача, наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про проведення перевірки відправлено листом разом з повідомленням про вручення, засобами поштового зв`язку (ідентифікатор поштового відправлення №517), на поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Вказане, на думку, відповідача свідчить про те, що посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення документальної позапланової перевірки у зв`язку з неналежним повідомленням його про проведення такої перевірки спростовується наявними у матеріалах справи доказами, відтак позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За результатами перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві складено акт №216/26-15-42-03-30/ від 01.02.2019, у якому виявлені наступні порушення ОСОБА_1 норм чинного законодавства:

- п. 177.2 ст. 177 ПК України, в результаті чого позивачем було занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 177 315,66 грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» ПК України, в результаті чого позивачем не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 14776,31грн. за 2016 рік;

- абз. З п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого позивачем не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 38 291,00 грн. за 2016 рік;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, ст. 187, п. 200.1 ст. 200 ПК України, у результаті чого позивачем занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 111 569,00 грн.

В подальшому ГУ ДПС у м.Києві прийнятті податкові-повідомлення рішення від 26.03.2019 №, №, №, рішення від 26.03.2019 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 26.03.2019 №Ф-103, які також надіслано на вищезгадану адресу позивача.

Враховуючи вищезазначене, зазначає що ГУ ДПС у м.Києві діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак підстави для задоволення позовних ОСОБА_1 відсутні.

Інших заяв по суті справ від сторін не надходило.

Згідно із переліком судових справ за формою додатку 3 до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 адміністративна справа №640/18981/21 передана на розгляд Волинського окружного адміністративного суду (https://court.gov.ua/gromadjanam/perelik_rozpodil/).

27.02.2025 справа №640/18981/21 зареєстрована у Волинському окружному адміністративному суді та за результатами автоматизованого розподілу справи між суддями визначено склад суду (суддя Мачульський В.В.) для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 прийнято до провадження дану адміністративну справу та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву який надійшов на адресу Волинського окружного адміністративного суду 24.03.2025, представник відповідача підтримала позицію податкового органу яка викладена у відзиві від 12.10.2021 з аналогічних підстав.

Також 25.03.2025 представник відповідача подала клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 06.05.2025 в задоволенні клопотання відмовлено.

Інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

На підставі пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, та пп. 13.1.2 п.13.1 ст.13. Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, наказу ГУ ДФС у м. Києві №180 від 10.01.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління контрольно- перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності самозайнятої особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Відповідно до п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, повідомлення ГУ ДФС у м. Києві від 10.01.2019 № 1961/Ш/26-15-42-03-27 та копію наказу ГУ ДФС у м. Києві №180 від 10.01.2019 на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено засобами поштового зв`язку 11.01.2019 на податкову адресу самозайнятої особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Як слідує з матеріалів справи поштове повідомлення було повернуто засобом зав`язку, з причин «за закінченням терміну зберігання».

За результатами перевірки складено акт від 01.02.2019 №216-26-15-42-03- 30/., яким встановлено наступні порушення:

- ст. 177.2. Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями - занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 177 315,66 грн. за 2016 рік;

- п.16 прим. 1 підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями - не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 14 776,31грн. за 2016 рік;

- абз.3, п. 8, ст. 9. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року N 2464-VI зі змінами та доповненнями - не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 38 291,00 грн. за 2016 рік;

- п. 181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, ст.187, п. 200.1 ст. 200 ПКУ від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями, занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 111569 грн., в т.ч. за:

За 2016 рік у сумі 111569 грн, в тому числі по періодах: березень 2016 43600 грн, квітень 2016 20228 грн, травень 2016 47741 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у м.Києві були прийнятті наступні рішення:

- податкове-повідомлення рішення від 26.03.2019 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 221 644,58 грн., в тому числі за основним платежем 177 315,66 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 44 328,92 грн.;

- податкове-повідомлення рішення від 26.03.2019 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 18 470,39 грн., в тому числі за основним платежем 14 776,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 694,08 грн.;

- податкове-повідомлення рішення від 26.03.2019 року №, яким зизначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 139 461,25 грн., в тому числі за основним платежем 111 569,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 27 892,25 грн;

- рішення від 26.03.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 11 487,30 грн.;

- вимогу про сплату боргу від 26.03.2019 року №Ф-103, відповідно до якої ГУ ГЛС у м. Києві вимагає сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на суму 38 291,00 грн.

За твердженнями позивача та його представника копію наказу ГУ ДФС у м. Києві від 10.01.2019 №180 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення від 10.01.2019 № 1961/Ш/26-15-42-03-27 ним не отримувались, а відтак були відсутні правові підстави для проведення перевірки, тому результати перевірки, оформлені спірними податковими-повідомленнями рішеннями та податковою вимогою, підлягають скасуванню.

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до положень п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з положеннями п.п. 78.1.4, 78.1.8 п. 78.1, п. 78.2, п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до положень п. 79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у м. Києві, у зв`язку з виявленням недостовірних даних, що містяться в податковій декларації, винесений наказ від 10.01.2019 №180 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Крім того, ГУ ДПС у м. Києві складено повідомлення від 10.01.2019 №1961/Ш/26-15-42-03-27 про проведення від 21.01.2019 по дату завершення перевірки документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , в якому зазначено про необхідність, у відповідності до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України забезпечити надання всіх необхідних документів, що пов`язанні з предметом перевірки.

За положеннями ст. 79 Податкового кодексу України перевірка позивача могла бути проведена тільки за умови вручення йому у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки і тільки виконання цієї умови надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Наведене правозастосування узгоджується з висновками актуальної на на той час позиції Верховного Суду України у постанові від 27.01.2015 року у справі №21-425а14, а також Верховного Суду у постановах від 06.02.2018 року у справі №802/1241/17-а, від 21.02.2018 року у справі №821/371/17, від 01.08.2018 року у справі №821/1667/16.

Так, судовою практикою спростовано твердження представника відповідача про те, що для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки податковим органом достатньо виконати лише єдину умову ПК України - направити наказ та повідомлення за податковою адресою платника податку, оскільки останні мають бути доведені до платника податку до початку перевірки, що є другою обов`язковою вимогою належного повідомлення, визначеною пунктом 78.4. статті 78 ПК України.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до змісту відзиву та поданих до нього документів, копії вказаного наказу та повідомлення направлено на податкову адресу позивача поштою з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 517).

В свою чергу, дослідивши копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 517, останнє надійшло ОСОБА_1 та не отримано останнім з наявною відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, суд констатує що платником податку, щодо якого ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, неотримано наказ та повідомлення про призначення перевірки, що нівелює її результати, які виявилися, зокрема, у оскаржуваних позивачем податкових повідомленнях-рішеннях та податковій вимозі.

Враховуючи встановлене судом порушення відповідачем обов`язкових умов для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, прийнятті податкові-повідомлення рішення від 26.03.2019 №, №, №, рішення від 26.03.2019 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 26.03.2019 №Ф-103, винесені ГУ ДПС у м.Києві за наслідками спірної перевірки є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, суд наголошує на тому, що встановлення протиправності податкового повідомлення-рішення внаслідок недотримання законодавчо визначених умов для проведення перевірки зумовлює відсутність підстав для перевірки висновків податкового органу, зроблених за результатами перевірки.

Зазначену правову позицію визначено Верховними Судом, зокрема, у постанові від 27.02.2020 року у справі №П/811/3206/15.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у пункті 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Аналізуючи досліджені в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності оскаржуваних рішень. З огляду на встановлене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як передбачено частиною 1 статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у загальній сумі 4293,54 грн, що підтверджується наявними квитанціями від 02.07.2021 та 09.08.2021.

Відтак, оскільки позов задоволено повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно присудити судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4293,54 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 26.03.2019 №, №, №.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням ДПС у м.Києві від 26.03.2019 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управлінням ДПС у м.Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 26.03.2019 №Ф-103 на суму 38291,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 4293,54 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто три гривні 54 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський