Справа № 140/4701/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

07 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/4701/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в особі її командира про визнання протиправним рішення від 21 березня 2025 року №1458/3602 щодо «не підтвердження зазначених обставин для звільнення» та не звільнення ОСОБА_1 за сімейними обставинами на підставі абзацу дванадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи; зобов`язання звільнити за сімейними обставинами на підставі абзацу дванадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Одночасно з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 , у тому числі її підрозділам, бригадам та батальйонам в особі її командирів, яким підпорядковується позивач, вчиняти дії щодо виконання ОСОБА_1 завдань (бойових завдань) в районі активних бойових зіткнень з противником, зокрема шляхом видання розпорядження про переведення в іншу військову частину, а також шляхом забезпечення безперешкодного виконання військової служби позивачем в постійному місці дислокації Військової частини НОМЕР_1 - до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Заява обґрунтована тим, що позивач має очевидне право на звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідності ІІ групи, та подав рапорт про звільнення на підставі абзацу дванадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте отримав протиправну відмову у задоволенні рапорту, яку оскаржує у судовому порядку. Представник позивача зазначив, що у разі відправлення ОСОБА_1 у зону бойових дій та якщо він загине, це унеможливить реалізацію права позивача на звільнення з військової служби та унеможливить виконання рішення суду. Натомість вжиття судом заходів забезпечення позову сприятиме збереженню наявного стану до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи, у дводенний строк з дня її надходження.

Заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 151 КАС України установлено, що позов може бути забезпечено: забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2); забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору (пункт 4).

За приписами частини другої статті 154 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Необхідно зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Водночас для застосування таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них з точки зору процесуального закону є необхідною передумовою для їх вжиття судом за клопотанням позивача.

При цьому сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними, як і те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Суд з огляду на докази, надані позивачем, для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При вирішенні питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову враховується й специфіка правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у цьому конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

За змістом позовної заяви предметом оскарження у цій справі є рішення Військової частини НОМЕР_1 від 21 березня 2025 року №1458/3602 про відмову у звільненні ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу дванадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; відповідачем у цьому спорі за змістом позовної заяви є командир Військової частини НОМЕР_1 .

Подання адміністративного позову предметом, якого є визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним, не є підставою для висновку про очевидні ознаки протиправності такого рішення відповідача.

Оцінка правомірності прийняття командиром Військової частини НОМЕР_1 спірного рішення, повідомленого у листі від 21 березня 2025 року №1458/3602, підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просив заборонити Військовій частині НОМЕР_1 (її підрозділам, бригадам та батальйонам в особі її командирів, яким підпорядковується позивач) вчиняти дії, направлені на виконання ОСОБА_1 завдань (бойових завдань) в районі активних бойових бій, приймати розпорядження про переведення останнього в іншу військову частину, тобто, заборонити Військовій частині НОМЕР_1 , її командуванню, вчиняти дії по відношенню до ОСОБА_1 , які пов`язані з проходженням ним військової служби.

Суд враховує, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Заборона вчиняти дії, пов`язані з переміщенням ОСОБА_1 , на переконання суду, не є співмірним (в межах поданої позовної заяви) з питанням оскарження рішення про відмову у звільненні з військової служби.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача, про заборону яких просить позивач в заяві про забезпечення позову, не є предметом оскарження у цій судовій справі, не пов`язані безпосередньо з предметом спору причинно-наслідковим зв`язком, а заява про забезпечення позову не містить беззаперечних мотивів, з яких заявник вважає, що захист його прав буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем дій, спрямованих на переміщення позивача до іншої військової частини для проходження військової служби шляхом прийняття відповідних наказів/розпоряджень тощо.

Покликання представника позивача на те, що останнього може бути направлено для проходження військової служби в іншу військову частину чи у зону бойових дій, базується на припущеннях. Однак можливість настання негативних наслідків чи порушення прав позивача в майбутньому не може визнаватись достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, суд також зазначає, що за приписами пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Отже, процесуальний закон містить імперативну заборону вживати заходи забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

На час проходження позивачем військової служби та подання заяви про забезпечення поозву в Україні діє воєнний стан, а тому суд позбавлений можливості забороняти відповідачу вчиняти дії, пов`язані з виконанням військовослужбовцем військових завдань в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, в тому числі забороняти визначати місце несення військової служби.

З урахуванням предмета позову, недоведення позивачем існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 КАС України, які потребують негайного втручання з боку суду у вигляді застосування заходів забезпечення позову з метою забезпечення виконання судового рішення у майбутньому, а також подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову, які не можуть бути застосовані з урахуванням вимог частини третьої статті 151 КАС України, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк