Справа № 240/7415/25
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/7415/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Олевського районного суду Житомирської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Олевський районний суд Житомирської області (далі - позивач, суд) із позовом, в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гакальця Олега Олександровича про накладення штрафу від 28.02.2025, винесену в межах виконавчого провадження №75694880 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн (п`ять тисяч сто) 00 коп.

Представник Олевського районного суду Житомирської області обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 у справі №240/40884/21 наказом №35-к від 29.08.2023 ОСОБА_1 поновлено на посаді секретаря судового засідання з 06.11.2021 на підставі наказу №35-к від 29.08.2023. Після поновлення ОСОБА_1 звернулася до керівника апарату із заявою про звільнення та наказом керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області від 04.09.2023 №36-к її звільнено із займаної посади секретаря судового засідання з 04.09.2023 за власним бажанням. При цьому, в п.2 вказаного наказу визначено відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , нарахувати та виплатити, в тому числі, середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 №240/40884/21. З метою належного виконання рішення суду, копію вказаного наказу направлено до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області для проведення відповідних розрахунків, однак 12.03.2025 на адресу суду надійшла постанова державного виконавця про накладення штрафу від 28.02.2025, яка прийнята у межах виконавчого провадження ВП №75694880.

Представник позивача вважає, що виконання рішення суду в частині здійснення відповідних виплат залежить безпосередньо від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, як органу який здійснює фінансування та виплату коштів працівникам апарату Олевського районного суду Житомирської області, а тому підстави для винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем були відсутні, відповідно така постанова незаконна, необґрунтована та підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою суду від 08.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.04.2025 від представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач, відділ) надійшов до суду відзив на позову, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Пояснив, що 05.08.2024 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для відома та виконання.

У зв`язку із відсутністю відповіді від боржника на прийняту постанову та наявність звернення стягувача щодо невиконання рішення суду боржником, 28.11.2024 державним виконавцем боржнику направлено вимогу в десятиденний термін з моменту отримання вимоги державного виконавця виконати вищевказане рішення суду в повному обсязі з наданням підтверджуючих документів, у разі неможливості виконання вказати причини та надати підтверджуючи документи.

У відповідь на вимогу, боржник листом №01-22/105/2024 від 19.12.2024 повідомив, що відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. При цьому, боржник вказав, що Територіальне управління ДСА України в Житомирській області, здійснює фінансування та виплату коштів працівникам апарату Олевського районного суду Житомирської області, відповідно до своїх повноважень, а тому рішення не можливо виконати, оскільки стягувачем не було залучено, як учасника справи управління ДСА.

Крім того, згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду 12.07.2024 постановленою у справі №240/40884/21 стягувачу відмовлено у заяві про заміну сторони у виконавчому листі від 21.09.2023 №34368 2023 р., виданому у справі №240/40884/21 на правонаступника, у зв`язку із відсутністю відносин процесуального правонаступництва між Олевським районним судом Житомирської області та Територіальним управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області.

У подальшому стягувачка подала до відділу примусового виконання рішень заяву від 24.02.2025 про свідоме невиконання рішення суду. У зв`язку із невиконанням рішення суду в частині виплати державним виконавцем винесена оскаржувана постанова.

Вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 17.03.2025 є законною та винесена з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", оскільки базувалась на інформації отриманої в межах виконавчого провадження та зверненні стягувача про невиконання рішення суду. Просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вказує наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі №240/40884/21 позов ОСОБА_1 до Олевського районного суду Житомирської області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Вказаним рішенням визнано протиправним та скасовано наказ Олевського районного суду Житомирського області від 03.11.2021 №36-к "Про застосування дисциплінарного стягнення до секретаря судового засідання Дворак Г.П.", визнано протиправним та скасовано наказ Олевського районного суду Житомирського області від 04.11.2021 №37-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря судового засідання Олевського районного суду Житомирського області з 06.11.2021. Також зобов`язано Олевський районний суд Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 06.11.2021 (дата наступна за датою її звільнення) по 19.06.2023 (дата постановлення рішення у справі), відповідно до ст.ст. 235, 236 Кодексу законів про працю України статті (далі - КЗпП України) та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Після набрання законної сили рішенням, Житомирським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчі листи №24498 2023 р. від 23.06.2023 щодо поновлення на посаді та №34368 2023 р. від 21.09.2023 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

05.08.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Драгальчук А.Ю. відкрите виконавче провадження №75694880 з виконання виконавчого листа №34368 2023 р. від 21.09.2023, виданого Житомирським окружним адміністративним судом в справі №240/40884/21.

Олевським районним судом Житомирської області судове рішення виконано в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 з 06.11.2021, про що прийнято відповідний наказ керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області від 29.08.2023 №35-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ".

Після поновлення на роботі ОСОБА_1 звернулася до керівника апарату суду із заявою про звільнення із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Наказом керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області від 04.09.2023 №36-к, ОСОБА_1 з 04.09.2023 звільнено з роботи за власним бажанням та п.2 вказаного наказу визначено відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , нарахувати та виплатити, в тому числі, середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 прийнятого у справі №240/40884/21.

28.02.2025 в межах вказаного виконавчого провадження (ВП №75694880) державний виконавець виніс постанову, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Не погоджуючись із винесеною постановою державного виконавця представник суду звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 вказаного Закону передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частинами першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Тобто даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом), і в чому саме причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції" від 17.07.1997. Отже її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Аналіз викладеного, дає підстави для висновку, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Проаналізувавши вищевикладені норми, суд вважає за необхідне вказати, що підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання судового рішення саме за відсутності поважних причин.

Так, в процесі судового розгляду справи встановлено, що наказом керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області від 04.09.2023 №36-к, ОСОБА_1 з 04.09.2023 звільнено з роботи за власним бажанням та п.2 вказаного наказу визначено відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , нарахувати та виплатити, в тому числі, середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 №240/40884/21. Копію вказаного наказу направлено до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області для проведення відповідних розрахунків з ОСОБА_1 .

Втім, на заяву стягувачки від 27.10.2023 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області листом №1942/23-вх від 02.11.2023 повідомило про відсутність змоги виконати рішення суду, оскільки Управління не є стороною у справі.

При цьому, ч.ч.1, 3, 4 ст. 148 Закону №1402-VIII установлено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 №141/0/15-19, ДСА України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Пунктом 2 цього Положення закріплено, що ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів.

Відповідно до п. 8 ч. 4-5 ст. 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", рішення Вищої ради правосуддя від 13 квітня 2023 р. № 358/0/15-23 "Про затвердження Типового положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України" наказом Державної судової адміністрації №229 від 10.05.2023 затверджено положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, в тому числі згідно з додатком 5 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (далі - Положення).

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (далі - територіальне управління) є територіальним органом Державної судової адміністрації України (далі також - ДСА України) та підконтрольне їй (п.1 Положення).

Згідно з пунктом 3 Положення основним завданням територіального управління є організаційне та фінансове забезпечення діяльності місцевих судів, крім господарських та адміністративних (далі - суди), з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів і забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Пунктами 1, 3, 4, 5, 37, 39 пункту 4 Положення передбачено, що Територіальне управління відповідно до покладених на нього завдань серед інших: забезпечує належні умови діяльності судів у межах повноважень, визначених законом; здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України нижчого рівня щодо забезпечення діяльності територіального управління та судів у відповідному регіоні; забезпечує дотримання фінансово-бюджетної дисципліни, ефективне, результативне і цільове використання коштів державного бюджету, законність використання ресурсів та майна, запобігання порушенням та зловживанням, а також своєчасність вжиття відповідних заходів реагування, зокрема в частині відшкодування заподіяної шкоди (втрат) та притягнення до відповідальності винних посадових осіб; забезпечує організацію роботи щодо надання матеріалів для формування пропозицій до бюджетного запиту на плановий бюджетний період з відповідним обґрунтуванням щодо обсягу бюджетних коштів відповідно до потреб судів; забезпечує відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за надходженнями до спеціального фонду Державного бюджету України та здійснює інші повноваження, визначені законом.

За приписами частини першою статті 149 Закону №1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Так, відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.

За приписами частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Зважаючи на наведені положення статей 148, 149 Закону України №1402-VIII, з урахуванням положень Бюджетного кодексу України, виплати мають здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення відповідачем можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

У той час, відомості про відсутність бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України, в тому числі виплат на виконання рішення суду, матеріали справи не містять. При цьому, стягувачку уповноваженими особами Територіального управління ДСА в Житомирській області лише повідомлено про неможливість здійснити виплату їй коштів, так як Управління не є учасником справи. Однак, суд категорично ставиться до вказаних висновків, оскільки такі не можуть слугувати підставою для невиконання рішення суду, в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі завдання прямо визначені вищевказаним Положенням.

При цьому, суд звертає увагу, що Територіальне управління ДСА України в Житомирській області, здійснює фінансування та виплату коштів працівникам апарату Олевського районного суду Житомирської області, відповідно до своїх повноважень, передбачених Положенням, відповідно до видатків по КЕКВ як "Нарахування на оплату праці" та "Заробітна плата".

Виходячи з вищенаведеного, слід відмітити, що матеріали справи не містять відомостей про вчинення боржником додаткових дій (направлення листів, звернень до уповноважених органів, щодо виділення додаткових бюджетних призначень для здійснення такої виплати) з метою виконання рішення суду у повному обсязі.

У той час, на день прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №360/3573/20.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення суду прийняте Житомирським окружним адміністративним судом у справі №240/40884/21 у повному обсязі невиконане боржником без поважних на те причин, що має тягнути за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII, в даному випадку прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гакальця Олега Олександровича про накладення штрафу від 28.02.2025, винесена в межах виконавчого провадження №75694880 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн (п`ять тисяч сто) 00 коп. є правомірною та винесеною із дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до частин 1-2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

З огляду на прийняття рішення про відмову у задоволені позовних вимог, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Олевського районного суду Житомирської області (вул. Володимирська, 7, м. Олевськ, Коростенський район, Житомирська область,11001. РНОКПП/) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирський район Житомирська область,10014. РНОКПП/) про про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 06 травня 2025 р.

06.05.25