Справа № 140/1719/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1719/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області, відповідач) про визнання протиправним рішення №21 від 23.01.2025 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII; зобов`язання здійснити переведення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення (15.01.2025), зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 02.04.1993 по 18.11.2014 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про призначення пенсії державного службовця, виданих Старовижівською сільською радою №6/03-18 та №7/03-18 від 15.01.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

15.01.2025 позивач звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набув чинності 01.05.2016. За принципом екстериторіальності документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за № 21 від 23.01.2025, в зв`язку з тим, що робота в органах місцевого самоврядування не відноситься до посад державної служби.

З таким діями відповідача позивач не погоджується, вважає неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення. Позивач вказує, що пунктом 4 Порядку №229 передбачено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Отже, період роботи з 02.04.1993 по 18.11.2014 (до травня 2016. 21р. 07міс.) позивачем, як секретарем сільської ради (запис № 15-21 трудової книжки від 27.07.1981), тобто час роботи на державних посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог. Окрім цього, на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII, ОСОБА_1 досягла встановленого чинним законодавством пенсійного 60-ти річного віку, загальний стаж роботи становить понад 31 рік, що стверджується розрахунком стажу, який міститься в матеріалах пенсійної справи. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.21).

В поданому до суду відзиві від 11.03.2025 ГУ ПФУ в Миколаївській області з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити в задоволенні позову (а.с.25-47).

Представник відповідача в обґрунтування своєї позиції вказує, 15.01.2025 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку пенсії, зокрема, переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889).

23.01.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №21 про відмову в перерахунку, а саме, в переведенні з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. Рішення від 23.01.2025 № 21 прийнято з урахуванням наступних правових норм та фактичних обставин.

Статтею 25 Закону №3723 було визначено вичерпний перелік категорій посад державної служби та встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Відповідно до пункту 5 Розділу V Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування було поширено дію Закону №3723.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 889 цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону № 889 дія цього Закону не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування. Законом України від 07.06.2001 № 2493 «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493) визначено правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 21 Закону № 2493 пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, дія Закону № 889 не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, тому періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Так, за наслідками розгляду заяви позивача від 15.01.2025 та доданих до неї документів, з урахуванням матеріалів електронної пенсійної справи, стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 08 років 3 місяці 3 дні (враховано за період з 02.04.1993 по 04.07.2001). Оскільки, станом на 01.05.2016 позивач на посадах державної служби не працювала та не набула стажу державної служби до 01.05.2016 достатнього для призначення пенсії за віком згідно Закону № 889, тому право на перерахунок пенсії, зокрема, переведення з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, за заявою від 15.01.2025, у Позивача відсутнє.

З урахуванням викладеного, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.01.2025 № 21 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Відповідач зазначає, що оскільки відповідачем рішення про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 не приймалось, то й вимога позивача про таке переведення з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця є передчасною.

Також звертає увагу суду, що додані до заяви позивача від 15.01.2025 довідки, видані Старовижівською селищною радою, від 15.01.2025 № 6/03-18 та № 7/03-18, не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823.

Так, в довідці про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, зазначаються відповідні суми заробітної плати виключно державних службовців. Складання і видача вказаних довідок належить до компетенції державних органів. Органи місцевого самоврядування таких повноважень не мають. З урахуванням наведених обставин просив у задоволенні прозову відмовити у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6) перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.08.2022 (зворот а.с.4) та протоколом перерахунку пенсії від 28.02.2024 (а.с.9).

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.07.1981 позивача 02.04.1993 обрано секретарем виконкому Седлищенської сільської Ради народних депутатів згідно рішення №17/9 від 02.04.1993. Згідно записів №№16-21 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.07.1981 ОСОБА_1 перебувала на посадах заступника голови та секретаря Седлищенської сільської Ради, а 18.11.2014 звільнена з посади у зв`язку з достроковим припиненням повноважень секретаря сільської ради за згодою сторін, відповідно до рішення сільської ради від 14.11.2014 (зворот а.с.14).

15.01.2025 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набув чинності 01.05.2016 (а.с.11). За принципом екстериторіальності документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за № 21 від 23.01.2025 (а.с.7).

У спірному рішенні вказано, що пенсії відповідно до Закону № 889-VIII, призначаються за умови досягнення пенсійного віку для чоловіків - 62 роки, для жінок - віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, та за наявності страхового стажу для чоловіків для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-ІІІ пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами електронної пенсійної справи стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 08 років 3 місяці 3 дні (враховано за період 02.04.1993 по 04.07.2001).

Отож, станом на 01.05.2016 заявниця на посадах державної служби не працювала та не набула стажу державної служби до 01.05.2016 достатнього дав призначення пенсій за віком згідно Закону № 889-VIII. Щодо довідок Старовижівської селищної ради від 15.01.2025 № 6/03-18 та № 7/03-18 зазначаємо, що вони не відповідають вимогам Порядку № 622 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823, то вони не можуть бут враховані при призначенні пенсії відповідно до Закону №889-VIII, так як не відповідають законодавству.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, статтею 45 №1058-IV врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.

Водночас принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

При цьому пункти 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17, від 01 квітня 2020 року у справі №607/9429/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за нормами Закону №889-VIII. При цьому йому призначено на пенсію за віком за нормами Закону №1058-IV.

Спірні правовідносини виникли щодо відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону №889-VIII. При цьому відповідач рішенням №21 від 23.01.2025 відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю стажу державної служби на посадах віднесених до посад державної служби станом на 01.05.2016, оскільки посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому позивач немає права на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. При цьому вказав, що стаж державної служби наявний у ОСОБА_1 становить 08 років 03 місяці 03 дні (а.с.7-8).

З такими доводами відповідача суд не погоджується з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), який був чинний на час проходження позивачем служби в період по 01 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування (пункт 2).

При цьому пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби визначено, що до стажу державної служби включається також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Також у додатку до Порядку обчислення стажу державної служби наведено перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. Так, до вказаного Переліку включено, зокрема, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III(далі -Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих Законом.

Положення статей 2,3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до статті 14 Закону №2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема:

четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;

п`ята категорія - керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Також, пунктом 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, відповідно до пункту 4 частини 2статті 46 Закону №889-VIIIчас перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Позивач у позовній заяві просить зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 02.04.1993 по 18.11.2014. Як вбачається зі спірного рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №21 від 23.01.2025 позивачу до стажу на посадах віднесених до посад державної служби зараховано період з 02.04.1993 по 04.07.2001. Отже не зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування з 05.07.2001 по 18.11.2014.

Судом з відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлено наступне: з 06.02.1989 по 18.11.2014 позивач працювала у Седлищенській сільській раді, зокрема 06.02.1989 була прийнята на посаду рахівника-касира (запис №11); 15.02.1990 звільнена із займаної посади у зв`язку зі скороченням посади рахівників-касирів (запис №12); 16.02.1990 прийнята на посаду інструктора по обліку військовозобов`язаних тимчасово на час декретної відпустки основного працівника (запис №13); 08.09.1992 звільнена із займаної посади та переведена на посаду бухгалтера сільської ради (запис №14); 02.04.1993 обрана секретарем виконкому Седлищенської сільської ради народних депутатів (запис №15); 21.07.1994 обрана заступником голови Седлищенської сільської ради (запис №16); 09.04.1998 обрана секретарем Седлищенської сілської ради (запис №17); 05.04.2002 обрана секретарем Седлищенської сілської ради (запис №18); 07.04.2006 обрана секретарем Седлищенської сілської ради (запис №19); 18.11.2010 обрана секретарем Седлищенської сілської ради (запис №20); 18.11.2014 звільнена з посади у зв`язку з достроковим припиненням повноважень секретаря сільської ради за згодою сторін на підставі п.1 статті 36 КЗпП України (запис №21) (а.с.13-15).

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач з 1989 року до 2014 року безперервно займала посади в органах місцевого самоврядування, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби, а тому період з 05.07.2001 по 18.11.2014 теж підлягає до зарахування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 року у справі №735/939/17, в постанові від 19.03.2019 року по справі №357/1457/17.

За умови зарахування вищевказаних періодів роботи до стажу державної служби позивача такий стаж становитиме не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у зв`язку із чим відмова відповідача у призначенні пенсії державного службовця є протиправною.

Встановлені судом обставини у справі вказують на те, що позивач досягла пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, має необхідний страховий стаж, передбачений ст.28 Закону №1058-IV (31 рік), в тому числі стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (більше 20 років). Отже, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII ОСОБА_1 має право на пенсію державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

Щодо заявленої вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату на пенсію державного службовця, починаючи з 15.01.2025, то суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим у статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою про переведення на пенсію державного службовця 15.01.2025, тому саме з цієї дати така пенсія підлягає призначенню.

Щодо позовної вимоги про урахування довідок про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця виданих Старовижівською сільською радою №6/03-18 та №7/03-18 від 15.01.2025 при здійсненні перерахунку пенсії, то суд зазначає наступне.

Позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» після звільнення з державної служби, тобто як особа, яка на день звернення за призначенням пенсії не займає посаду державної служби.

Відповідно до частини першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (далі- Порядок №622) особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія державного службовця призначається в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби, а розмір інших виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, у разі коли в особи станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Однак, якщо особа має не менше як 20 років стажу державної служби і на час виходу на пенсію не перебуває на державній службі, за її бажанням, розмір цих інших виплат (виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років, а також розмір матеріальної допомоги та виплат, які нараховуються за період, який перевищує календарний місяць) визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Таким чином, позивач має право на розрахунок пенсії із застосуванням статті 37 Закону України «Про державну службу» та пункту 4 Порядку №622, які передбачають, що особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, у спірному випадку нарахування позивачу пенсії державного службовця повинно здійснюватися з урахуванням даних, зазначених в довідках виданих Старовижівською сільською радою №6/03-18 та №7/03-18 від 15.01.2025, відомості яких відповідають вимогам пункту 4 Порядку №622.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач ГУ ПФУ в Миколаївській області, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення №21 від 23.01.2025 про відмову в переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII прийняте відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №21 від 23.01.2025 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, починаючи з 15.01.2025 (дата звернення із заявою) зарахувавши до стажу державної служби позивача періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 05.07.2001 по 18.11.2014, а також з врахуванням довідок виданих Старовижівською сільською радою №6/03-18 та №7/03-18 від 15.01.2025. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 16.02.2025 (а.с.4).

Керуючись статтями 2, 9, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну службу», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №21 від 23.01.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перевести ОСОБА_1 з 15.01.2025 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, з врахуванням до стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування з 05.07.2001 по 18.11.2014, а також з врахуванням довідок виданих Старовижівською сільською радою №6/03-18 та №7/03-18 від 15.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судові витрати у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, місто Миколаїв, вулиця Морехідна, 1, ).

Суддя А.Я. Ксензюк