Справа № 320/21108/25
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

06 травня 2025 року 320/21108/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Леонтовича А.М., розглянувши заяву позивача про відвід судді Вісьтак М.Я., в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Октябрський районний суд м. Полтави про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач/заявник) з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа: Октябрський районний суд м. Полтави, в якому просить суд (орфографія, пунктуація та стилістика автора збережені):

- визнати наказ МЮУ від 21.04.2025 р № 778/7 "Про повернення скарги" (далі дії) незаконним та протиправним, таким, що порушує моє право на оскарження дії або бездіяльність державного реєстратора, таким, що не відповідає вимогам ст.34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі ДРЮ);

- визнати моє право на належне виконання відповідачем зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, яке встановлено ст.19 Конституції (право на законослухнянність);

- визнати дії відповідача порушенням мого права на виконання ним зобов`язання передбаченого ст.19 Конституції;

- визнати відсутність державної реєстрації Суду 05.06.1981 р та визнати запис про державну реєстрацію від 05.06.1981 р 03.11.2010, номер запису: 0009463 фіктивним;

- визнати реєстраційні дії щодо внесення до ЄДР відомостей про керівника юридичної особи Микитенко В.М., про розпорядчий акт на підставі якого створено Суд та

відомостей щодо державної реєстрації Суду, а також всіх інших реєстраційних дій які здійснювалися впродовж існування ЄДРПОУ і які відображені у хронології реєстраційних дій вчиненими з порушенням ДРЮ та скасувати їх;

- визнати відсутність правоздатності Суду як юридичної особи внаслідок ненабуття ним статусу юридичної особи;

- визнати нанесення мені діями відповідача моральної шкоди.

- стягнути з Державного бюджету на мою користь грошову суму в розмірі 10 000 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди нанесенної мені діями відповідача.

25.04.2025 наведена вище адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС "Електронного суду", зареєстровано у відділі документального забезпечення і контролю (канцелярія) 28.04.2025 та передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2025).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 позовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам статей 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та встановлено позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Копію зазначеної вище ухвали направлено позивачу через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" та отримано ним 02.05.2025 о 06:29, про що свідчить довідка Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 про доставку електронного листа до електронного кабінету.

02.05.2025 о 12:59 до Київського окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС "Електронного суду", надійшла заява позивача про відвід судді Вісьтак М.Я., яка передана на розгляд головуючому судді 02.05.2025.

Ухвалою суду від 02.05.2025 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я. в адміністративній справі №320/21108/25

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Леонтовичу А.М. 05.05.2025, передана згідно реєстру.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач не погоджується із вимогами викладеними в ухвалі від 01.05.2025 про залишення позовної заяви без руху. Заявник вважає, що вимоги викладені в ухвалі безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи документами, зазначає, що ним подана скарга на суддю до дисциплінарного органу з вимогою притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку із чим у учасників справи можуть виникнути сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

Перевіривши доводи та аргументи заяви про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якою регламентовано, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Крім того, до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу положень частини четвертої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Суд також зазначає, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у рішенні Європейського суду з прав людини "Ветштайн проти Швейцарії" викладено правовий висновок відповідно до якого суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі "Білуха проти України" зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Доводи позивача побудовані лише на його суб`єктивних припущеннях.

З аналізу поданої позивачем заяви про відвід судді від розгляду справи вбачається, що останній в обґрунтування такої заяви зазначає основною підставою в цілому для відводу, не погодження з процесуальними діями, вчиненими суддею під час підготовки до розгляду даної адміністративної справи.

Суд зазначає, що зі змісту доводів, які наведені у заяві про відвід судді Вісьтак М.Я., убачається, що заявник уважає підставами для відводу судді обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, пов`язані з постановленням ухвали про залишення позовноаяви без руху від 01.05.2025, з якою позивач не погоджується.

Фактично позивач не погоджується з процесуальним рішенням судді про залишення позовної заяви без руху.

Водночас згідно з положеннями частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність обставин, передбачених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності головуючого судді у справі.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, виходячи з викладеного вище в сукупності та виходячи з аналізу аргументів позивача вбачається, що останній фактично не погоджується з процесуальними діями суду, що в свою чергу, з урахуванням приписів процесуального законодавства, не може свідчити про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді.

Суд зауважує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі №9901/673/18 та від 04.10.2018.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви заявника та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41, 243, 256 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вісьтак М.Я., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Октябрський районний суд м. Полтави про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Леонтович А.М.