Справа № 640/5386/22
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2025 року Справа № 640/5386/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
позивача представника відповідача Батраченка О.В., Золотухіної Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
15 лютого 2022 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної поліції України, з вимогами (з урахуванням уточнень):
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Національної поліції України від 10.01.2022 №21о/с, яким полковника поліції ОСОБА_1 (0026733), заступника начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави - начальника 2-го управління звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (через скорочення штатів або проведення організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII;
- поновити полковника поліції ОСОБА_1 (0026733) на посаді заступника начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави - начальника 2-го управління, з 10 січня 2022 року;
- стягнути з Національної поліції України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 до дня поновлення його на посаді.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.03.2019 по 10.01.2022 проходив службу в Національній поліції України. Відповідачем 07.10.2021 видано наказ №831 дск «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції». З вказаним наказом ОСОБА_1 не ознайомлено. 10.11.2021 позивачу вручено попередження з відсутньою датою уповноваженої особи про наступне вивільнення без одночасної пропозиції, наявних у Національній поліції, вакантних посад. Надалі Національною поліцією України протягом дії попередження (двомісячного терміну) жодної пропозиції позивачу щодо зайняття наявних вакантних посад не надано. 10.01.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (через скорочення штатів або проведення організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII. Вважаючи, що необхідність запропонувати працівнику всі наявні вакансії є обов`язком роботодавця, який в даному випадку відповідачем не виконаний, звернувся до суду із цією позовною заявою.
16.04.2020 від представника Національної поліції України надійшов відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що наказом НПУ від 07.10.2021 №831 дск в центральному органі управління НПУ були затверджені організаційно-штатні заходи, внаслідок яких в Департаменті, де проходив службу позивач відбулася реорганізація, за результатами якої посада, яку займав позивач, а саме заступника начальника Департаменту-начальника 2-го управління була скорочена. 10.11.2011 позивач був персонально попереджений про наступне вивільнення на підставі наказу НПУ від 07.10.2021 №831 дск. Попередження позивачу було доведено під підпис керівником Департаменту. Листом Департаменту кадрового забезпечення від 19.11.2021 №8302/12/1/2/01-2021 до Департаменту, в якому проходив службу позивач був надісланий перелік вакантних посад в центральному органі управління, для його доведення поліцейським, посади яких скорочені. Із вказаного переліку вбачається, що працівникам Департаменту, в тому числі і позивача, були запропоновані вакантні посади в підрозділах центрального органу управління з числа середнього та старшого складу, які були рівнозначні скороченій посаді позивача або нижчі. Крім того, вказаним особам, в тому числі позивачу запропоновано написати рапорти про призначення на одну з посад, наведених в переліку. 01.12.2021 позивач відмовився від ознайомлення із вказаним переліком, про що працівниками ДЗІСТ було складено акт. В подальшому протягом грудня 2021 та січня 2022 років позивач бажання написати рапорт про призначення на одну із запропонованих вакантних посад не виявляв, рапортів про переведення на службу до інших органів поліції не подавав, своє бачення подальшого проходження служби в поліції керівництву не доводив. У зв`язку з цим, після закінчення двомісячного терміну, наказом НПУ від 10.01.2022 № 21 о/с позивача було звільнено з органів поліції на підставі п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв?язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). 3 викладеного вбачається, що твердження позивача про те, що йому не пропонувалися вакантні посади для подальшого проходження служби в поліції в центральному органі управління не відповідає дійсності.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2022 у справі №640/5386/22 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
21.10.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що до відзиву в якості додатку (пункт 10), долучено Акт від 01.12.2021, що, начебто, засвідчує факт пропозиції наявних вакантних посад позивачу та відмову останнього від підпису про ознайомлення. Зазначає, що вказаний документ містить відомості про обставини, яких не існувало. Згідно з вимогами частин 1-3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці, власник, або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві. Відповідно до інформації зазначеної у Відзиві Департамент кадрового забезпечення НПУ направив до Департаменту, в якому він проходив службу, інформацію про наявні вакантні посади лише 19.11.2022 лист №8302/12/1/2/01-2021. Фактично через 9 днів після ознайомлення з попередженням про наступне вивільнення. Тобто, у випадку дотримання вимог законодавства, відповідачем Акт про відмову від ознайомлення мав би датуватися тією ж датою, що і Попередження, за умови існування таких обставин, тобто 10.11.2021. Проте, із наданих відповідачем документів, вбачається, що під час ознайомлення з Попередженням про звільнення пропозиції вакантних посад в Департаменті захисту інтересів суспільства і держави не існувало. Акт датований 01.12.2021 з`явився в матеріалах справи лише при підготовці Відзиву. Оскільки 27.01.2022, адвокатом Дмитром Сисоєвим, на адресу НПУ було скеровано запит про надання завірених копій документів для використання в суді в якості доказів. Пунктом 10 вказаного запиту стояло питання надання завірених копій документів щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наявними вакантними посадами. 03.02.2022 НПУ на адвокатський запит надано проміжну відповідь №7A3/12/1/2/03-22, якою строк виконання запиту продовжено. В той же час, у строки, передбачені ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідь надано не було. В подальшому у травні 2022 року отримано відповідь НПУ від 24.02.2022 №7A3/12/1/2/03-22 якою виконання вищезазначеного адвокатського запиту відстрочено. Тобто, на момент здійснення адвокатського запиту, або не існувало Акту від 01.12.2021, або він приховувався службовими особами НПУ. У зв?язку з тим, що позивач не знав про існування обставин описаних в Акті, останнім в позові і було зауважено, що вакантні посади не пропонувалися. Надалі вивченням вказаного Акту встановлено, що, начебто, службові особи Департаменту захисту інтересів суспільства і держави, у складі начальника відділу полковника поліції Дмитренка Р.О. та капітана поліції Миронець Н.О., засвідчили факт відмови ознайомлення ОСОБА_1 з переліком наявних вакантних посад. В акті зазначено, що це відбувалося 01.12.2022 за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 51, дата складання акту 16 год 45 хв. Проте, в акті не зазначено важливу обставину, а саме, не вказано час, коли ж саме відбулася відмова від ознайомлення. Зауважує, що 01.12.2021 за вказаною адресою не перебував, оскільки вже на той момент картку на вхід було заблоковано, а робоче місце не визначено.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2825-IX матеріали адміністративної справи №640/5386/22 скеровано за належністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №640/5386/22 надійшла 19.02.2025 та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Юркову Е.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/5386/22 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
25.02.2025 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що під час вивчення матеріалів справи встановлено обставини, які свідчать про порушення норм трудового законодавства, що покликані забезпечити захист трудових прав працівників під час проведення реорганізаційних заходів, пов`язаних зі скороченням штату та змінами в організації праці. Зокрема, Національної поліцією до Відзиву додано Наказ Національної поліції України від 07.10.2021 №831 ДСК «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції», у відповідності до якого було проведено реорганізацію Департаменту захисту інтересів суспільства і держави НПУ. Згідно з вимогами вказаного Наказу у структурі реорганізованого Департаменту передбачено створення трьох керівних посад (Начальник Департаменту, Перший заступник начальника Департаменту, заступник начальника Департаменту начальник 1-го управління), які рівнозначні посаді, яку він обіймав до проведення організаційно штатних змін. 10.11.2021 його ознайомлено з Попередженням про наступне вивільнення, проте з переліком всіх наявних вакантних посад не ознайомлено. Хоча відповідно до частин 1-3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Водночас, станом на 10.11.2021 всі рівнозначні керівні посади в Департаменті захисту інтересів суспільства і держави НПУ (Начальник Департаменту, Перший заступник начальника Департаменту, заступник начальника Департаменту-начальник 1-го управління) були вакантними. Відповідач вказану обставину приховав, до відома позивача наявність вакантних посад станом 10.11.2021 не довів, з Наказом від 07.10.2021 №831 дск «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» позивача не ознайомив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 постановлено витребувати у Національної поліції України оригінали доказів, а саме: наказ Національної поліції України від 07.10.2021 №831 ДСК «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції»; лист від 19.11.2022 №8302/12/1/2/01-2021 Департаменту кадрового забезпечення НПУ про наявні вакантні посади разом із журналом обліку вхідних документів, в якому міститься запис про присвоєння реєстраційного номеру; акт від 01.12.2021 за підписом службових осіб Департаменту захисту інтересів суспільства і держави начальника відділу полковника поліції ОСОБА_2 та капітана поліції Миронець Н.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 призначено розгляд адміністративної справи №640/5386/22 за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
11.03.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника Національної поліції України надійшов відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач в період з березня 2019 по лютий 2022 року проходив службу в Національній поліції України на посадах керівного складу в підрозділах кримінальної поліції центрального органу управління поліції. Наказом НПУ від 15.06.2020 позивача було призначено заступником начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави начальником 2-го управління цього ж Департаменту. В лютому 2021 року наказом НПУ №170 о/с позивачу було присвоєно спеціальне звання «полковник поліції». Наказом НПУ від 07.10.2021 № 831 дск в центральному органі управління НПУ були затверджені організаційно-штатні заходи, внаслідок яких в Департаменті, де проходив службу позивач відбулася реорганізація, за результатами якої посада, яку займав позивач, а саме заступника начальника Департаменту начальника 2-го управління була скорочена. 10.11.2011 позивач був персонально попереджений про наступне вивільнення на підставі наказу НПУ від 07.10.2021 № 831дск. Листом Департаменту кадрового забезпечення від 19.11.2021 №8302/12/1/2/01-2021 до Департаменту, в якому проходив службу позивач був надісланий перелік вакантних посад в центральному органі управління, для його доведення поліцейським, посади яких скорочені. 01.12.2021 позивач відмовився від ознайомлення із вказаним переліком, про що працівниками ДЗІСТ було складено акт. Протягом грудня 2021 та січня 2022 років позивач бажання написати рапорт про призначення на одну із запропонованих вакантних посад не виявляв, рапортів про переведення на службу до інших органів поліції не подавав, своє бачення подальшого проходження служби в поліції керівництву не доводив. У зв`язку з цим, після закінчення двомісячного терміну, наказом НПУ від 10.01.2022 № 21 о/с позивача було звільнено з органів поліції на підставі п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Предметом спору у справі, що розглядається, є звільнення позивача із займаної посади за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Згідно з частиною другою статті 68 Закону №580-VIII поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. З аналізу зазначеної норми Закону №580-VIII, який є спеціальним законодавством та підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, можна зробити висновок, що останнім не передбачено: обов`язку пропонування поліцейському, посада якого скорочується, іншої посади; здійснення такого пропонування одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі скороченням штатів. Натомість, з метою дотримання вимог трудового законодавства, відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України та статті 68 Закону №580-VIII, позивачу вакантні посади пропонувалися. Однак, за встановлених обставин цієї справи, протягом грудня 2021 та січня 2022 років позивач бажання написати рапорт про призначення на одну із запропонованих вакантних посад не виявляв, рапортів про переведення на службу до інших органів поліції не подавав, своє бачення подальшого проходження служби в поліції керівництву не доводив, чим фактично відмовився від проходження подальшої служби в поліції. Отже, в аспекті наведених обставин, ураховуючи також приписи спеціального законодавства, в частині, в якій унормовано питання персонального письмового попередження поліцейського, посада якого буде скорочена внаслідок реорганізації, за два місяці до такого звільнення, варто зазначити, що такий поліцейський може бути призначений до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції, за його згодою, якої позивачем щодо запропонованих надано не було. За приписами частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. З огляду на наведене, НПУ було дотримано процедуру звільнення позивача на підставі пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону №580-VIII.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 постановлено витребувати у Національної поліції України докази, а саме: матеріали відеофіксації та матеріали зі зчитувача магнітних перепусток за 01.12.2021, що підтверджують перебування ОСОБА_1 у приміщенні Департаменту захисту інтересів суспільства і держави за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 51, каб. 1010; листи (повідомлення) на адресу ОСОБА_1 про необхідність прибути до Департаменту захисту інтересів суспільства і держави на 01.12.2021 з метою ознайомлення зі списком вакантних посад (із відміткою про направлення і доставку); Положення про Департамент (Наказ НПУ від 15.03.2020 №297 ДСК).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 закрито підготовче провадження в адміністративній справі №640/5386/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 квітня 2025 року о 09:40 год.
Також, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 відповідно до приписів частини 4 статті 92 КАС України, суд попередив свідків про кримінальну відповідальність встановлену ст. ст. 384,385 КПК України, за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
В судовому засіданні 24.04.2025 позивач вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити посилаючись на доводи наведені у позові та додаткових поясненнях.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзивах та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 з 12.03.2019 по 10.01.2022 проходив службу в Національній поліції України.
Наказом Національної поліції України від 15.06.2020 №612 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави начальником 2-го управління у порядку просування по службі.
Наказом Національної поліції України від 15.02.2021 №170 о/с підполковнику поліції ОСОБА_1 заступникові начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави - начальнику 2-го управління присвоєно звання поліції достроково в порядку заохочення, за сукупністю - полковник поліції.
Наказом Національної поліції України від 07.10.2021 №831 ДСК "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції" затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції.
ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» 10.11.2021 попереджений про те, що наказом Національної поліції України від 07.10.2021 №831 дск «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», посаду, яку обіймав скорочено, та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Наказом Національної поліції України від 10.01.2022 №21 о/с відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (через скорочення штатів або проведення організаційних заходів) частини першої статті 77 полковника поліції ОСОБА_1 заступника начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави - начальника 2-го управління з 10.01.2022.
Позивач вважаючи наказ Національної поліції України від 10.01.2022 №21 о/с протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону України "Про Національну поліцію").
Переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації (пункт 2 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію").
Частиною першою-третьою статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що У разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.
Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.
Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» 10.11.2021 під підпис був попереджений про те, що наказом Національної поліції України від 07.10.2021 №831 дск «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», посаду, яку обіймав скорочено, та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Положенням спеціального законодавства, а саме нормами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульовано процедуру звільнення поліцейського в зв`язку зі скороченням чисельності штату та дотримання трудових гарантій поліцейського, тому суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України).
Згідно частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до частини першої-третьої статті 492 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №487/2191/17 зазначено, що відповідно до вимог частини третьої статті 492 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 30.04.2020 у справі №520/6610/19.
Враховуючи зазначене, необхідність запропонувати працівнику всіх наявних вакансій не право, а обов`язок роботодавця.
Як вже було встановлено судом, позивача звільнено з посади заступника начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави - начальника 2-го управління, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
З огляду на зазначене, внаслідок скорочення посади працівник, який її обіймає, може бути звільнений за умови, якщо неможливо його перевести, за його згодою, на іншу роботу.
У свою чергу, під час розгляду справи судом встановлено, що листом Департаменту кадрового забезпечення від 19.11.2021 №8302/12/1/2/01-2021 до Департаменту, в якому проходив службу позивач був надісланий перелік вакантних посад в центральному органі управління, для його доведення поліцейським, посади яких скорочені.
АСП «Канцелярія», електронний журнал - це система, яка виконує функції електронного журналу реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції.
Таким чином, лист Департаменту від 19.11.2021 №8302/12/1/2/01-2021, був зареєстрований в електронному журналі вихідної кореспонденції.
Так, 01.12.2022 за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 51 полковнику поліції Батраченку О.В. було надано можливість ознайомитися з переліком вакантних посад по підрозділах апарату центрального органу управління Національної поліції. Водночас, останній від ознайомлення відмовився, про що було складено відповідний Акт від 01.12.2021, за підписом службових осіб Департаменту захисту інтересів суспільства і держави начальника відділу полковника поліції Дмитренка Р.О. та головного інспектора цього ж Департаменту капітана поліції Миронець Н.О.
В свою чергу, останні були викликані в судове засідання для допиту в якості свідків та в судовому засіданні підтвердили зазначені обставини, які були викладені в акті від 01.12.2021, при цьому будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Позивачем до матеріалів справи також було долучено рапорт від 22.10.2021 про надання щорічної оплачуваної відпустки терміном на 34 доби з 01.12.2021, рапорт від 23.11.2021 на ім`я начальника Департаменту про намір виїхати закордон під час чергової відпустки, квитанції про здійснення ремонту авто з 01.12.2021 та копії сторінок закордонного паспорту із відмітками про виїзд закордон, однак, відповідно до архівного витягу №184 від 19.03.2025 з журналу обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці можливо лише встановити строк перебування позивача у країнах виїзду Республіка Угорщина, Румунія, Словаччина, Італія, Іспанія, Андора з 04.12.2021 по 11.12.2021 та зважаючи на показання свідків, зазначеними документами не можливо підтвердити факт перебування позивача у щорічній оплачуваній відпустці саме з 01.12.2021.
Отже, актом від 01.12.2021 зафіксовано факт відмови позивача від ознайомлення з переліком вакантних посад по підрозділах апарату центрального органу управління Національної поліції України станом на 01.12.2021, зазначене свідчить, що відповідачем було дотримано вимоги щодо інформування позивача про наявні вакантні посади, а сам позивач, відмовившись від ознайомлення з ними, фактично реалізував своє право на відмову від працевлаштування на іншу посаду.
Доводи позивача про перебування у щорічній відпустці у цей період спростовуються відсутністю належного документального підтвердження початку такої відпустки саме з 01.12.2021. Наведені квитанції про ремонт автомобіля, копії паспорта та подані рапорти не мають юридичної сили офіційного оформлення відпустки без відповідного наказу чи підтвердження з боку роботодавця.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач був належним чином повідомлений про наявність вакантних посад, мав можливість ознайомитись з ними, проте свідомо відмовився, а тому порушення відповідачем прав позивача судом в даному випадку не вбачається.
Суд зазначає, що лише відмова особи від запропонованої посади дає підстави для звільнення поліцейського у зв`язку зі скороченням штатів.
Формою волевиявлення поліцейського на призначення на іншу посаду є надання згоди. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, тобто ініціатива керівництва.
Отже особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом надання згоди на ініціативу керівництва щодо іншої посади. У випадку, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад виникають підстави для застосування пункту 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" щодо звільнення поліцейського зі служби в поліції у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, що і було застосовано відповідачем.
З урахуванням зазначеного, наказ Національної поліції України від 10.01.2022 №21 о/с, яким звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (через скорочення штатів або проведення організаційних заходів) частини першої статті 77 полковника поліції Батраченка Олега Вікторовича заступника начальника Департаменту захисту інтересів суспільства і держави - начальника 2-го управління з 10.01.2022 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, отже позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 8, 9, 72-77, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 травня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков