Справа № 200/1507/25
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Справа№200/1507/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 66 від 09.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до його заяви від 03.12.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.12.2024 року звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії позивачем було надано трудову книжку НОМЕР_1 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт серії НОМЕР_2 , диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_3 , військовий квиток НОМЕР_4 .

Рішенням № 66 від 09.12.2024 року Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області, було відмовлено ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. В обґрунтування даної відмови, Відповідач 2 зазначає, що страховий стаж складає 25 років 6 місяців 5 днів (обчислено за даними Реєстру: з 01.01.1999 по 31.12.2003 згідно відомостей про роботу та з 01.01.2004 по 31.05.2022 згідно відомостей про сплату страхових внесків).

До страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки оскільки печатка підприємства, якою засвідчено титульний аркуш, не відповідає назві підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка та відсутня дата заповнення трудової книжки. Періоди роботи потребують уточнення довідками: З 01.03.1984 по 01.07.1987 у Експедиції по боротьбі з американським білим метеликом, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи; З 05.08.1987 по 19.09.1989 у Першотравневій районній станції захисту рослин, оскільки наявні виправлення дати звільнення з роботи та дати наказу про звільнення з роботи №35, не засвідчені належним чином; З 01.12.1989 по 30.04.1991 у Першотравневому райвійськкоматі, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою, яка непридатна для прочитання.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, зазначив, що ОСОБА_1 звернувся засобами вебпорталу електронних послуг до Пенсійного фонду України із заявою від 03.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. За результатами розгляду заяви від 03.12.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно із наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж становить 25 роки 06 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки печатка підприємства, якою засвідчено титульний аркуш, не відповідає назві підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка та відсутня дата заповнення трудової книжки.

Періоди роботи потребують уточнення довідками: з 01.03.1984 по 01.07.1987 у Експедиції по боротьбі з американським білим метеликом, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи; з 05.08.1987 по 19.09.1989 у Першотравневій районній станції захисту рослин, оскільки наявні виправлення дати звільнення з роботи та дати наказу про звільнення з роботи №35, які не засвідчені в установленому порядку; з 01.12.1989 по 30.04.1991 у Першотравневому райвійськкоматі, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою, яка непридатна для читання.

До страхового стажу зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.05.2022 згідно із відомостями про роботу та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення про відмову від 09.12.2024 №66 ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961. Отже, заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у зарахуванні певного стажу позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, зазначив, що 03.12.2024 ОСОБА_1 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою від 03.12.2024 № 6757 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у віці 61 рік 1 місяць 10 днів. Заява від 03.12.2024 розглядалась за принципом екстериторіальності головним спеціалістом (СП) Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Необхідний страховий стаж, для призначення пенсії за віком після досягнення заявником 60 років, визначений частиною 1 статті 26 цього Закону, становить не менше 30 років.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років. Страховий стаж обчислений згідно наданих заявником військового квитка та за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб. За наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 6 місяців 5 днів (страховий стаж зараховано по 31.05.2022).

За розглядом документів до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано трудову книжку серії НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що першу сторінку трудової книжки засвідчено печаткою, яка не відповідає назві підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка та відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог пунктів 2.10, 2.11, та 4.1 Інструкції №162.

Також зазначено, що деякі періоди трудової книжки потребують уточнення довідкою із зазначених причин: з 01.03.1984 по 01.07.1987 у Експедиції по боротьбі з американським білим метеликом, оскільки в трудовій книжці в записі № 2 звільнення виконано з порушенням норм пункту 2.3 Інструкції №162, а саме не засвідчено підписом керівника підприємства (експедиції), яким внесено запис про звільнення до трудової книжки; з 05.08.1987 по 19.09.1989 у Першотравневій районній станції захисту рослин, оскільки запис трудової книжки про виправлення виконано з порушенням норм пункту 2.5 Інструкції № 162, а саме в записі № 6 виправлення дати (19.09.1989) про звільнення та дати наказу про звільнення з роботи № 35 завірено не належним чином ; з 01.12.1989 по 30.04.1991 у Першотравневому райвійськкоматі, оскільки запис про звільнення завірений печаткою непридатною до читання. Уточнюючих довідок для зарахування зазначеного періоду роботи заявником до заяви від 03.12.2024 не надано.

Враховуючи норми чинного законодавства, права на призначення пенсії відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 у віці 60 років, ОСОБА_1 набуде за наявності страхового стажу не менше 30 років.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви від 03.12.2024 № 6757 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення від 09.12.2024 № 66 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року позовну прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було не одноразово продовжено та який триває станом на дату розгляду даної справи.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працював, зокрема:

- з 01.03.1984 року по 01.07.1987 року - у Експедиції по боротьбі з американським білим метеликом водієм 2 класу;

- з 01.07.1987 року по 03.08.1987 року - водієм у Першотравневій райсельхозхімії;

- з 05.08.1987 року по 19.09.1989 року - водієм у Першотравневій районній станції захисту рослин;

- з 01.12.1989 року по 30.04.1991 року водієм у Першотравневому райвійськкоматі;

- з 06.05.1991 року по 25.11.1997 року водієм 2 класу в Першотравневому управлінні по забезпеченню нафтопродуктами Донецького обласного управління ГСНП УССР;

- з 01.12.1997 року по 11.02.1999 року - водієм 2 класу в Ялтинському управлінні магістральних газопроводів.

03.12.2024 ОСОБА_1 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою від 03.12.2024 № 6757 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заяву від 03.12.2024 року про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. За результатами розгляду заяви від 03.12.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно із наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж становить 25 роки 06 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки печатка підприємства, якою засвідчено титульний аркуш, не відповідає назві підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка та відсутня дата заповнення трудової книжки.

Періоди роботи потребують уточнення довідками: з 01.03.1984 по 01.07.1987 у Експедиції по боротьбі з американським білим метеликом, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи; з 05.08.1987 по 19.09.1989 у Першотравневій районній станції захисту рослин, оскільки наявні виправлення дати звільнення з роботи та дати наказу про звільнення з роботи №35, які не засвідчені в установленому порядку; з 01.12.1989 по 30.04.1991 у Першотравневому райвійськкоматі, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою, яка непридатна для читання.

До страхового стажу зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.05.2022 згідно із відомостями про роботу та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення про відмову від 09.12.2024 №66 ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Відповідно до форми РС-право до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи: з 01.03.1984 року по 01.07.1987 року, з 01.07.1987 року по 03.08.1987 року, з 05.08.1987 року по 19.09.1989 року, з 01.12.1989 року по 30.04.1991 року, з 06.05.1991 року по 25.11.1997 року, з 01.12.1997 року по 11.02.1999 року.

Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії, звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 (далі Порядок №637), передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, відповідно до вказаних приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.

Пунктами 23 та 24 Порядку №637 визначено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Отже законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком № 637.

20 червня 1974 року постановою Держкомтруда СРСР № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі -Інструкція № 162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3.Інструкції №162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: Запис за таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі. При зміні формулювання причини звільнення пишеться: Запис за таким-то є недійсним звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Згідно з підпунктами 2.10 та 2.11.пункту 2 Інструкції №162відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т.п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року 656 «Про трудові книжки працівників та службовців», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

При цьому, з 29 липня 1993 року порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Відповідно до пункту 1Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції №58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє прийти до висновку, що обов`язок заповнення першого (титульного) аркуша трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому, на переконання суду, наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього спірного періоду роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкції № 162.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, виносячи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

З наданої позивачем трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач працював, зокрема:

- з 01.03.1984 року по 01.07.1987 року - у Експедиції по боротьбі з американським білим метеликом водієм 2 класу;

- з 01.07.1987 року по 03.08.1987 року - водієм у Першотравневій райсельхозхімії;

- з 05.08.1987 року по 19.09.1989 року - водієм у Першотравневій районній станції захисту рослин;

- з 01.12.1989 року по 30.04.1991 року водієм у Першотравневому райвійськкоматі;

- з 06.05.1991 року по 25.11.1997 року водієм 2 класу в Першотравневому управлінні по забезпеченню нафтопродуктами Донецького обласного управління ГСНП УССР;

- з 01.12.1997 року по 11.02.1999 року - водієм 2 класу в Ялтинському управлінні магістральних газопроводів.

Також вбачається, що на титульній сторінці вона містить запис його прізвища, ім`я, по батькові, дату народження, підпис власника трудової книжки, підпис особи, яка відповідальна за видачу трудової книжки; в розділі Відомості про роботу вона містить відповідні записи про його роботу.

Окрім того, суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому, зазначені відповідачем недоліки, а саме: відсутність засвідчення титульного аркушу трудової книжки печаткою підприємства, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, та проставлення її наступним підприємством, на якому працювала позивач, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до стажу роботи позивача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі 490/12392/16-а (провадження К/9901/2310/18) в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

В даному випадку позивач не може нести відповідальність та бути позбавленою соціального захисту у вигляді права на призначення пенсії з вини роботодавця позивача.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах у трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , зокрема з 01.03.1984 року по 01.07.1987 року, з 01.07.1987 року по 03.08.1987 року, з 05.08.1987 року по 19.09.1989 року, з 01.12.1989 року по 30.04.1991 року, з 06.05.1991 року по 25.11.1997 року, з 01.12.1997 року по 11.02.1999 року підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 66 від 09.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 » є протиправним, та таким що підлягає скасуванню.

Щодо належного способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Таким чином, для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області має повторно розглянути заяву позивача від 03.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

Суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не розглядало заяву позивача від 03.12.2024 року та рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, тому суд приходить до висновку, що слід зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , зокрема з 01.03.1984 року по 01.07.1987 року, з 01.07.1987 року по 03.08.1987 року, з 05.08.1987 року по 19.09.1989 року, з 01.12.1989 року по 30.04.1991 року, з 06.05.1991 року по 25.11.1997 року, з 01.12.1997 року по 11.02.1999 року та з урахуванням висновків суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У зв`язку з тим, що даний спір виник на підставі прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії, тому суд вважає, що необхідно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 139, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок, 9, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 66 від 09.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок, 9, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) від 03.12.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , зокрема з 01.03.1984 року по 01.07.1987 року, з 01.07.1987 року по 03.08.1987 року, з 05.08.1987 року по 19.09.1989 року, з 01.12.1989 року по 30.04.1991 року, з 06.05.1991 року по 25.11.1997 року, з 01.12.1997 року по 11.02.1999 року та з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок, 9, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 05 травня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров