Справа № 140/3373/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07 травня 2025 рокуЛуцькСправа № 140/3373/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Димарчук Т.М, розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Державної установи Центр пробації (відповідач) про визнання протиправною та скасування відмови, викладеної у листі №1359/10/Ян-25 від 25.03.2025 щодо формування відповідного подання та направлення матеріалів справи для подальшого розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ; зобов`язання підготувати та направити подання та документи для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 та пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ з урахуванням вислуги у пільговому обчисленні 26 років 02 місяці 03 дні. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 15.08.2002 по 31.12.2022.

Наказом директора Державної установи «Центр пробації» № 718/к від 20.12.2022 ОСОБА_1 звільнений з посади начальника Луцького районного сектора №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Згідно зазначеного наказу вислуга років на день звільнення позивача в календарному обчисленні становить 20 років 04 місяці 16 днів, у пільговому - 26 років 02 місяців 03 дні.

У березні 2025 року позивач звернувся до відповідача з заявою підготувати та направити документи передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області для вирішення питання про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 26 років 02 місяці 03 дні.

Листом №1359/10/Ян-25 від 25.03.2025 відповідач повідомив позивача, що оскільки у нього календарна вислуга років менша ніж передбачено Законом України від 09.04.1992 №2262-ХН «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстав для надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області подання для призначення позивачу пенсії за вислугу років немає

Незгода позивача з діями відповідача слугувала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

28.04.2025 представник відповідача подала до суду клопотання про закриття провадження у даній справі.

Клопотання обгрунтоване тим, що позивач уже звертався до суду з ідентичним позовом про визнання протиправними дій Державної установи «Центр пробації» щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язання Державної установи «Центр пробації» оформити та направити необхідні документи до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Волинським окружним адміністративним судом винесено рішення від 05.04.2023 по справі №140/1151/23, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» відмовлено повністю. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 140/1151/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 в адміністративній справі №140/1151/23 залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 - без змін.

Таким чином, на день розгляду даної справи про визнання протиправними дій державної установи «Центр пробації» та зобов`язання вчинити дії є таке, що набрало законної сили, судове рішення у справі №140/1151/23 між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для закриття провадження у даній справі (а.с.26-27).

Позивач у клопотанні від 01.05.2025 просить відмовити у закритті провадження у справі, оскільки вважає, що предмет та підстава позову, а також суб`єктний склад сторін є іншим. Зокрема у попередній справі, однією з вимог було визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а у справі, що розглядається, однією з позовних вимог є визнання протиправною та скасування відмови, викладеної у листі №1359/10/Ян-25 від 25.03.2025 щодо формування відповідного подання та направлення матеріалів справи для подальшого розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ (а.с. 43-44).

Дослідивши письмові докази у справі та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо заявлених позовних вимог підлягає закриттю з таких мотивів та підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Тому для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Таким чином, суд розглядає питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вищезазначених умов для встановлення правових підстав закриття провадження в адміністративній справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уже звертався до Волинського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Державної установи «Центр пробації» щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ (яка була оформлена листом відповідача від 17.01.2023 № 8/Ч-6/10/Ян-23), та зобов`язання Державної установи «Центр пробації» оформити та направити необхідні документи до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Волинським окружним адміністративним судом винесено рішення від 05.04.2023 по справі №140/1151/23, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 140/1151/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 в адміністративній справі № 140/1151/23 залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 - без змін (а.с. 33-41).

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного постановою від 13.11.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07. 2023 - без змін (а.с. 30-32).

У рішенні від 05.04.2023 по справі №140/1151/23 суд, даючи правову оцінку, зазначив, що «до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діє на момент реалізації позивачем права на пенсію (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 640/14718/20).

Суд враховує, що на момент звільнення позивача абзац перший пункту 3 Постанови № 393 був чинним у редакції після внесення змін Постановою № 119, відповідно до якого на пільгових умовах зараховуються певні періоди служби до вислуги років саме для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, згідні із пунктом 2-1 Постанови № 393 (доповнено Постановою № 119) для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Отже, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані висновки, викладені Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, позаяк після прийняття вказаних постанов Верховного Суду змінилося правове регулювання спірних правовідносин, а саме Постановою № 119 (набрала чинності 19.02.2022) внесені зміни до абзацу першого пункту 3 Постанови № 393, відповідно до якого на пільгових умовах зараховуються певні періоди служби до вислуги років саме для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.

Верховний Суд не викладав висновку щодо застосування пунктів 2-3, абзацу першого пункту 3 Постанови № 393 у редакції Постанови № 119, про що зазначено в ухвалі Верховного Суду про відкриття касаційного провадження від 16.03.2023 у справі № 420/13796/22.

З матеріалів цієї справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 не має календарної вислуги років для призначення пенсії (станом на день звільнення 31.12.2022 вислуга років в календарному обчисленні становить 20 років 04 місяці 16 днів при необхідних 25 років та більше), у зв`язку із чим права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ немає. При цьому, хоч у позивача і наявна вислуга років у пільговому обчисленні (становить 26 років 02 місяці 03 дні), проте на пільгових умовах відповідні періоди служби підлягають зарахуванню до вислуги років саме для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, як це передбачено пунктом 2-1, абзацом першим пункту 3 Постанови № 393 у редакції Постанови № 119.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ДУ Центр пробації не було фактичних та правових підстав для підготовки та подання до ГУ ПФУ у Волинській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ (оскільки вислуга років станом на 31.12.2022 складала в календарному обчисленні 20 років 04 місяці 16 днів при необхідній вислузі років 25 календарних років та більше), оскаржувані у цій справі дії відповідача щодо відмови у поданні до ГУ ПФУ у Волинській області документів для призначення пенсії позивачу є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити».

У справі, що розглядається (№140/3373/25), позивач знову просить визнати протиправною та скасувати відмову, викладену у листі №1359/10/Ян-25 від 25.03.2025 щодо формування відповідного подання та направлення матеріалів справи для подальшого розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ; зобов`язання відповідача підготувати та направити подання та документи для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 та пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ з урахуванням вислуги у пільговому обчисленні 26 років 02 місяці 03 дні.

Тобто у даному випадку збігаються сторони (позивач та відповідач), предмет позову та підстави позову (визнання протиправною та скасування відмови Державної установи «Центр пробації» щодо формування відповідного подання та направлення матеріалів справи для подальшого розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ; зобов`язання підготувати та направити подання та документи для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 та пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ з урахуванням вислуги у пільговому обчисленні 26 років 02 місяці 03 дні).

Однак, позовні вимоги ідентичного характеру уже були предметом розгляду в адміністративній справі №140/1151/23 і суди (першої інстанції, апеляційної та касаційної) надали їм правову оцінку.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у справі №140/3373/25 має місце спір, який вже вирішено, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що підтверджується рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі №140/1151/23.

Крім того, суд звертає увагу, що поняття предмет спору та предмет позову не є тотожними. Так предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем, а предметом позову є безпосередньо позовні вимоги. Таким чином, навіть обрання позивачем відмінного способу захисту права (шляхом повторного звернення з аналогічних мотивів і підстав (як і у 2023 році) до Державної установи «Центр пробації» та отримання «нового листа» з відмовою), спрямованого на відновлення одного й того самого права ( спрямованого на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ з урахуванням вислуги у пільговому обчисленні 26 років 02 місяці 03 дні) не свідчить про виникнення нового спору. В інакшому випадку можливе зловживання з боку позивача своїми правами, яке полягає у тому, що позивач зможе неодноразово звертатися до відповідача з одним і тим же питанням (якому вже надавалась правова оцінка судом), і при отриманні відмови суб`єкта владних повноважень повторно оскаржувати її в судовому порядку, мотивуючи це «новими правовідносинами», що скалися між сторонами.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі, на переконання суду, має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, який уже вирішений судом. Лист відповідача датований 25.03.2025 не змінює суті правових відносин, оскільки позивачу відмовлено з ідентичних мотивів та підстав, як і в листі від 17.01.2023 № 8/Ч-6/10/Ян-23. Зокрема у рішенні від 05.04.2023 у справі №140/1151/23 суд вказав, що « у відповідь на заяву позивача від 01.01.2023 щодо оформлення та направлення до ГУ ПФУ у Волинській області документів для призначення пенсії за вислугу років у зв`язку із звільненням, відповідач повідомив, що оскільки у позивача календарна вислуга років менша, ніж передбачено Законом № 2262-ХІІ, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстав для надання до ГУ ПФУ у Волинській області подання для призначення позивачу пенсії за вислугу років немає».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі №140/3373/25, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду суду в іншому провадженні (у справі №140/1151/23).

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору, сплаченого згідно з квитанцією № 37 від 08.04.2025.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 238, статтями 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Державної установи «Центр пробації» про закриття провадження у справі № 140/3373/25, задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Центр пробації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії закрити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук