Справа № 300/5115/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5115/24 пров. № А/857/30260/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Шевчук С.М., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року (судді Григорука О.Б., ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ) у справі №300/5115/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гавриленко В.Г. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 14.03.2024 № 71 про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 04.07.1984 по 08.10.1984, з 10.10.1984 по 15.10.2001, з 24.10.2001 по 22.04.2002, з 23.04.2002 по 11.10.2002, з 18.11.2002 по 06.05.2003, з 07.05.2003 по 09.10.2003, з 11.11.2003 по 13.05.2004, з 14.05.2004 по 10.07.2004, з 10.05.2005 по 17.10.2005, з 18.10.2005 по 21.11.2005, з 02.12.2005 по 14.05.2006, з 15.05.2006 по 02.11.2006, з 10.11.2006 по 29.04.2007, з 30.04.2007 по 03.12.2007, з 13.05.2019 по 04.06.2019, з 01.01.2024 по 07.03.2024, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 07.03.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в позові відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.03.2024 року звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 14.03.2024 № 71 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком. Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії була відсутність необхідного страхового стажу. Відповідачем враховано страховий стаж 10 років 11 місяців 27 днів, необхідний страховий стаж 31 рік. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано всі періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.07.1984, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена печаткою Дочірного підприємства санаторій "Черче" нового зразка, що не відповідає назві підприємства санаторій "Черче", яке внесло в дану трудову запис про роботу № 1-2. Довідка про перейменування підприємства відсутня; не можливо зарахувати до страхового стажу відповідно до вищезазначеної трудової період роботи з 04.07.1984 по 08.10.1984, оскільки звільнення з роботи не завірено печаткою; з 10.10.1984 по 15.10.2001 - оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті (а.с.35).

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.13-27) позивач працювала у спірні періоди: - з 04.07.1984 по 08.10.1984 у Санаторію "Черче" Прикарпатського теркурорта (записи №№ 1, 2); - з 10.10.1984 по 15.10.2001 у Санаторію "Черче" Прикарпатського теркурорта, перейменованого 25.02.1992 в зв`язку з реорганізацією об`єднання Прикарпатськурорт на Прикарпатське відділення АТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче", 15.03.2000 філія ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче" реорганізована у філію Прикарпатського дочірнього підприємства ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче" (записи №№ 3-8); - з 24.10.2001 по 22.04.2002 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 9, 10); - з 23.04.2002 по 11.10.2002 у Прикарпатському ДП ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" філія санаторій "Черче" (записи №№ 11, 12); з 18.11.2002 по 06.05.2003 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 13, 14); - з 07.05.2003 по 09.10.2003 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" ( - дата реєстрації 10.02.2003) (записи №№ 15, 16); - з 11.11.2003 по 13.05.2004 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 17, 18); - з 14.05.2004 по 10.07.2004 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 19, 20); - з 10.05.2005 по 17.10.2005 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 25, 26); - з 18.10.2005 по 21.11.2005 у ТОВ радіостанція "Роксолана" (записи №№ 27, 28); - з 02.12.2005 по 14.05.2006 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 29, 30); - з 15.05.2006 по 02.11.2006 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 31, 32); - з 10.11.2006 по 29.04.2007 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 31, 32); - 30.04.2007 по 03.12.2007 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 35, 36); - з 13.05.2019 по 04.06.2019 у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (записи №№ 53, 54); - з 22.06.2021 прийнята на роботу у ТОВ ТВК "Львівхолод" () (запис № 55).

Згідно довідки Рогатинського відділу Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 28.05.2024 № 3277-14.8/25-24 позивач перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю у спірні періоди: з 24.10.2001 по 22.04.2002, з 18.11.2002 по 06.05.2003, з 11.11.2003 по 13.05.2004, з 02.12.2005 по 14.05.2006, з 10.11.2006 по 29.04.2007 (а.с.30).

Не погодившись із рішенням пенсійного органу, позивач звернувся з позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі- Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено періоди, з яких складається страховий стаж.

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, в Законі № 1788-XII, йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

У постанові від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: "внаслідок невиконання товариством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 1 січня 2004 року по 1 квітня 2005 року не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи." Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку, оскільки як і у справі, що розглядається, позивач в оскаржуваний період також перебував на посаді директора.

Цей правовий висновок підтримано у постановах Верховного Суду від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17, від 11.10.2023 року у справі № 340/1454/21.

Відповідно до статті 48 Кодекс законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудова книжка ведеться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів, тобто перебувають у трудових відносинах. На позаштатних працівників трудова книжка ведеться за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Також відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пунктів 2.2, 2.4 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

До прийняття наведеної вище Інструкції від 29.07.1993 № 58 порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами пунктів 2.2, 2.3 якої було також передбачено, що заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.2.26 Інструкції від 20.06.1974 № 162 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер.

Згідно п.4.1 Інструкції від 20.06.1974 № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Як встановлено, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.13-27) позивач працювала у спірні періоди:- з 04.07.1984 по 08.10.1984 у Санаторію "Черче" Прикарпатського теркурорта (записи №№ 1, 2); - з 10.10.1984 по 15.10.2001 у Санаторію "Черче" Прикарпатського теркурорта, перейменованого 25.02.1992 в зв`язку з реорганізацією об`єднання Прикарпатськурорт на Прикарпатське відділення АТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче", 15.03.2000 філія ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче" реорганізована у філію Прикарпатського дочірнього підприємства ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче" (записи №№ 3-8); - з 24.10.2001 по 22.04.2002 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 9, 10); - з 23.04.2002 по 11.10.2002 у Прикарпатському ДП ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" філія санаторій "Черче" (записи №№ 11, 12); - з 18.11.2002 по 06.05.2003 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 13, 14); - з 07.05.2003 по 09.10.2003 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" ( - дата реєстрації 10.02.2003) (записи №№ 15, 16); - з 11.11.2003 по 13.05.2004 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 17, 18); - з 14.05.2004 по 10.07.2004 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 19, 20); - з 10.05.2005 по 17.10.2005 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 25, 26); - з 18.10.2005 по 21.11.2005 у ТОВ радіостанція "Роксолана" (записи №№ 27, 28); - з 02.12.2005 по 14.05.2006 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 29, 30); - з 15.05.2006 по 02.11.2006 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 31, 32); - з 10.11.2006 по 29.04.2007 перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 31, 32); - 30.04.2007 по 03.12.2007 у Дочірньому підприємстві Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" () (записи №№ 35, 36); - з 13.05.2019 по 04.06.2019 у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (записи №№ 53, 54); - з 22.06.2021 прийнята на роботу у ТОВ ТВК "Львівхолод" () (запис № 55).

Оскаржуваним рішенням за результатом розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано всі періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.07.1984, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена печаткою Дочірного підприємства санаторій "Черче" нового зразка, що не відповідає назві підприємства санаторій "Черче", яке внесло в дану трудову запис про роботу № 1-2. Довідка про перейменування підприємства відсутня; не можливо зарахувати до страхового стажу відповідно до вищезазначеної трудової період роботи з 04.07.1984 по 08.10.1984, оскільки звільнення з роботи не завірено печаткою; з 10.10.1984 по 15.10.2001 - оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті (а.с.35).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 у справі № 5010/1931/2011-П-16/72, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідно до статуту ДП "Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", затвердженого 22.01.2003, дане підприємство створене ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", яке є засновником і власником майна підприємства; підприємство є правонаступником Прикарпатського дочірнього підприємства ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" (п.1.3.). Підприємство є юридичною особою (п.3.1. Статату). Статут ДП "Санаторій "Черче" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" в новій редакції був зареєстрований 05.07.2006 (вебсайт: https://reyestr.court.gov.ua/Review/30566153).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначено вище, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.13-27) Санаторій "Черче" Прикарпатського теркурорта, перейменовано 25.02.1992 в зв`язку з реорганізацією об`єднання Прикарпатськурорт на Прикарпатське відділення АТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче", 15.03.2000 філія ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче" реорганізована у філію Прикарпатського дочірнього підприємства ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" Санаторій "Черче" (записи №№ 3-8).

Юридична особа Дочірнє підприємство Санаторій "Черче" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" , було зареєстровано 10.02.2003, статус юридичної особи з 28.04.2021 - в стані припинення.

З огляду на вищенаведене, мотиви відповідача щодо відмови у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу є необгрунтованими, оскільки такі недоліки заповнення трудової книжки позивача при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій позивач працювала, завірені підписом відповідальної особи), не є достатньою підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу, адже визначальним є підтвердження факту виконання роботи, а не правильність заповнення трудової книжки.

Щодо зарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів отримання допомоги по безробіттю, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

За приписами пункту 1.1 Інструкції № 58 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до підпункту "е" пункту 2.12 Інструкції № 58, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи, зокрема, безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю - заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення. Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Пунктом 5.9 Інструкції про порядок реєстрації, перереєстрації та введення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості, затвердженої наказом Міністерства праці України № 14 від 01.03.1994, (далі - Інструкція № 14), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.04.1994 за № 74/283, (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у трудовій книжці безробітного працівники державної служби зайнятості роблять записи про час початку і закінчення виплати йому допомоги по безробіттю відповідно до пункту 15 Положення про порядок реєстрації громадян як безробітних, виплати допомоги по безробіттю та про умови подання додаткової матеріальної та іншої допомоги безробітним і членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.1993 № 315, та підпункту "а" пункту 2, 18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110.

Усі записи про призначення, відкладення, припинення виплати допомоги по безробіттю вносяться працівниками служби зайнятості після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку. Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Внесення відомостей до трудової книжки при призначенні допомоги по безробіттю:

У графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування центру зайнятості.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата призначення допомоги по безробіттю.

У графі 3 пишеться: "Призначено допомогу по безробіттю..." із посиланням на відповідну статтю, пункт Закону.

У графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер. Після цього без підпису посадової особи центру зайнятості трудова книжка повертається безробітному.

Внесення відомостей про відкладення, припинення виплати допомоги по безробіттю провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата відкладення, припинення; у графі 3 "Відкладено (припинено) виплату допомоги по безробіттю..." із посиланням на відповідну статтю, пункт Закону; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер. Увесь запис затверджується підписом працівника державної служби зайнятості і її печаткою.

У разі поновлення виплати допомоги по безробіттю записи у трудовій книжці безробітного провадяться з додержанням правил, які викладені вище.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 статті 29 Закону України "Про зайнятість населення" від 1 березня 1991 року № 803-XII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) громадянам, які мають право на одержання допомоги по безробіттю, гарантується її виплата у розмірі не менш як 50 процентів середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи, але не нижче встановленої законодавством мінімальної заробітної плати - при втраті роботи на підприємстві, в установі та організації, якщо громадянин протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, мав оплачувану роботу не менш як 12 тижнів; максимальний розмір допомоги по безробіттю не може бути вищим від середньої заробітної плати, що склалася в народному господарстві відповідної області.

Виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку її виплати (підпункт "з" пункту 1 статті 30 цього Закону).

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.13-27) та довідки Рогатинського відділу Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 28.05.2024 № 3277-14.8/25-24 позивач перебувала на обліку у Рогатинському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю у спірні періоди: з 24.10.2001 по 22.04.2002, з 18.11.2002 по 06.05.2003, з 11.11.2003 по 13.05.2004, з 02.12.2005 по 14.05.2006, з 10.11.2006 по 29.04.2007 (а.с.30).

Трудова книжка позивача містить записи про призначення, відкладення, поновлення після відкладення та припинення виплати позивачу допомоги по безробіттю, що внесені центром зайнятості.

У трудовій книжці зазначено, на підставі чого внесено записи, - наказ, їх дата і номер. Увесь запис затверджено підписом працівника державної служби зайнятості та її печаткою.

З огляду на вищенаведене, відповідач протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу спірні періоди отримання матеріальної допомоги по безробіттю.

Згідно стажу для розрахунку права у пенсійній справі № 71 відповідачем частково враховано позивачу до страхового стажу спірні періоди (а.с.36).

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 у повному обсязі спірні періоди: з 04.07.1984 по 08.10.1984, з 10.10.1984 по 15.10.2001, з 24.10.2001 по 22.04.2002, з 23.04.2002 по 11.10.2002, з 18.11.2002 по 06.05.2003, з 07.05.2003 по 09.10.2003, з 11.11.2003 по 13.05.2004, з 14.05.2004 по 10.07.2004, з 10.05.2005 по 17.10.2005, з 18.10.2005 по 21.11.2005, з 02.12.2005 по 14.05.2006, з 15.05.2006 по 02.11.2006, з 10.11.2006 по 29.04.2007, з 30.04.2007 по 03.12.2007, з 13.05.2019 по 04.06.2019, з 01.01.2024 по 07.03.2024.

Як встановлено оскаржуваним рішенням від 14.03.2024 № 71 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV відповідачем враховано позивачу страховий стаж 10 років 11 місяців 27 днів (а.с.35).

З врахуванням спірних періодів роботи позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV з 20.02.2024.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд не бере до уваги посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 грудня 2020 року у справі № 814/2323/17, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин. Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №3005115/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді С.М. Шевчук

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 02.05.2025