Справа № 420/4275/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4275/25
У Х В А Л А

07 травня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, при секретарі Наталії ПЕРЕБИЙНІС, за участю представника відповідача Михайла ЧІЛЕЯ, розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування наказів в частині, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2022 №3130 про усунення з 23.12.2022 від виконання службових обов`язків військовослужбовця за мобілізацією старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 поновити старшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаді командира 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з 23.12.2022;

визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №575 про накладення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , дисциплінарного стягнення "СУВОРА ДОГАНА";

визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №575: "Вважати старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , таким, що з 23 грудня 2022 року самовільно залишив поле бою під час бою та залишив без командира ввірений йому підрозділ під час виконання бойового завдання, що призвело до незлагоджених дій військовослужбовців та втрат серед особового складу підрозділу. В діях старшого лейтенанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення за ст. 429 Кримінального кодексу України";

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виключити з книг обліку та з інших документів інформацію про самовільне залишення військової частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №575 про притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності згідно з статтею 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 31.10.2019 року та за довідкою-розрахунком №ФЕС/583/1 від 28.01.2023 на загальну суму - 30529,25 грн. ,

визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №575 про невиплату старшому лейтенанту ОСОБА_1 премії в повному обсязі за лютий 2023 року згідно із абзацом 9 пункту 5 розділу XVI наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 № 260;

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 премію в повному обсязі за лютий 2023 року згідно наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 № 260;

визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №575: "Помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , занести до Книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 , згідно довідки - розрахунку № ФЕС/583/1 від 28.01.2023 за старшим лейтенантом ОСОБА_1 стягнення на суму - 30529,25 грн., утримувати 20% з щомісячного грошового забезпечення до повного погашення суми. Списати з бухгалтерського обліку втрачений 5,45 мм автомат АКС-74 № 1783400/82 на загальну суму 3052,92 грн. та занести до книги обліку втрат та нестач за службою РАО за рахунок винних осіб. На підставі наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" у зв`язку з порушенням військової дисципліни, провести перерахунок грошового забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , відповідно до пунктів 4, 5 та 6 даного наказу встановленим порядком";

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 стягнені на підставі пунктів 4 та 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №575 кошти на момент вступу в силу рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 в грудні 2022 року проходив військову службу на посаді командира 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . 23.12.2022 о 06.40 год. під час бойових дій в районі населеного пункту Озарянівка Донецької області отримав поранення: вибухова травма, вогнепальне осколкове сліпе поранення ділянки правого плечового суглобу з вогнепальним багатоуламковим переломом голівки плечової кістки, правобічний гемопневмоторакс (висновок ВЛК №2662/1 від 03.03.2024). В ході бою також було знищено видану ОСОБА_1 зброю - 5,45мм автомат АКС-74 №1783400/82, після поранення він не мав можливості забрати залишки автомату. Після поранення з поля бою позивач був доставлений до медичної роти військової частини НОМЕР_3 , де було надано першу медичну допомогу. У подальшому позивач проходив тривалий курс лікування.

11.01.2025 після проходження всіх лікувань та відбуття відпусток і прибуття у військову частину НОМЕР_1 позивачу стало відомо про до плутанину і неправильні доповіді про нібито самовільне залишення ним військової частини. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2023 №3130 на підставі довідки-доповіді командира НОМЕР_2 механізованого батальйону капітана ОСОБА_2 від 23.12.2023 №0666/35/8221 було призначено службове розслідування за фактом вчинення позивачем самовільного залишення частини. Цим же наказом позивача усунуто з 23.12.2022 від виконання службових обов`язків. Проведення службового розслідування було доручено заступнику командира НОМЕР_4 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_3 , і проведено в період з 23.12.2022 по 18.02.2023. Позивач стверджує, що про бойове поранення було відомо командиру НОМЕР_2 механізованого батальйону капітана ОСОБА_2 , але ця обставина не була врахована при проведенні службового розслідування. Вказує, що лише 20.12.2024 від співслужбовців позивач дізнався про наявність службового розслідування щодо вчинення ним СЗЧ, у зв`язку з чим написав рапорт про ознайомлення з матеріалами службового розслідування і про їх отримання. Командир частини не дозволив надавати йому документи службового розслідування і самостійно викреслив з його рапорту прохання про отримання. 23.12.2024 ОСОБА_1 убув у відпустку в м. Дрезден Федеративної Республіки Німеччина, де продовжив лікувати поранення. 11.01.2025 після прибуття з відпустки позивачу надали матеріали службового розслідування щодо факту СЗЧ разом з наказами щодо його проведення, продовження і за результатами його проведення.

Позивач зазначає, що пояснення у позивача були відібрані командиром НОМЕР_2 механізованого батальйону ОСОБА_2 11.01.2023 під час лікування, тобто, не тією особою, яка проводила службове розслідування, а це означає, що пояснення відбирала неуповноважена особа і не в рамках проведеного службового розслідування. Позивач вказує, що йому не повідомили причини отримання пояснення, а також не повідомили, що проводиться службове розслідування відносно нього. Вважає командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ОСОБА_2 зацікавленою особою, який є прямим начальником, та має певну зацікавленість у результатах розслідування щодо свого підлеглого, був відповідальним за ведення бою підрозділами 3 механізованого батальйону біля н.п. Озарянівка Донецької області, тому не мав права приймати участь у службовому розслідуванні згідно вимог ч. 2 ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗС України, та п. 12 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608. Також позивач звертає увагу на те, що командир 3 механізованого батальйону ОСОБА_2 від старшого лейтенанта ОСОБА_4 о 10.30 год. 23.12.2022 він вже знав про отримання позивачем поранення та подальшу евакуацію з поля бою. Поранення позивача відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, та отримано в ході бойових дій.

В позові зазначено про порушення військовою частиною приписів пункту 3 розділу IV Порядку №608, якими встановлено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

15.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Одночасно представник відповідача подав клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

За клопотанням представника відповідача суд ухвалою від 27.02.2025 перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження на 01.04.2025 о 15 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Оскільки представник позивача через технічні проблеми не мав можливості прийняти участь в судовому засіданні, розгляд справи відкладено, витребувані додаткові докази.

Підготовче засідання відкладено на 06.05.2025 на 15 год. 00 хвил. в режимі відеоконференції.

Представник позивача не прибув в судове засідання, пославшись на відсутність технічної можливості.

Представник відповідача прибув в підготовче судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову. Наполягає на задоволенні заяви про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Розглянувши клопотання та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступного.

Клопотання про залишення позову без розгляду обґрунтовано тим, що позивач оскаржує накази від 23.12.2022 про усунення від виконання обов`язків та від 20.02.2023 про самовільне залишення служби, строк звернення до суду щодо їх оскарження становить 1 місяць. Відповідач не заперечує того факту, що позивач не був ознайомлений із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 № 575, оскільки останній на момент його прийняття перебував на лікуванні. Однак, це не означає, що він про даний наказ не знав, виходячи з того, що після повернення з усіх лікувань, відпусток за станом здоров`я, проходження ВЛК, а саме з 04.03.2024 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 70, позивач жодних активних дій не вживав щодо оскарження вказаних наказів. Відповідно до карток особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік № 7723 та за 2024 рік № 7832, позивача вперше було позбавлено премії на підставі наказу від 20.02.2023 № 575 02/2023. Потім, починаючи з 04/2024 по 10/2024 з позивача щомісячно утримувались збитки завдані державі (за втрату 5,45 АКС-74 № 1783400, магазини 4 штуки), до повного їх погашення і знову ж таки жодних дій з боку позивача вжито не було щодо оскарження наказу, на підставі якого утримувались вказані кошти з грошового забезпечення. Грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка її отримує. Отже, з дня отримання в меншому розмірі грошового забезпечення особою, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Представник позивача вже двічі звертався до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою з аналогічним предметом спору та до одного і того ж відповідача та умисно приховав цей факт. Відповідно до ухвал Вінницького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 120/1994/25, та від 04 лютого 2025 р. № 120/1294/25 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії залишено без руху через пропуск строку звернення, а також, що не було вказано відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у нього та відповідача.

Відповідно до п. ч.2 ст. 45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Отже, позивач декілька разів звертався до суду з аналогічним адміністративним позовом, що свідчить про те, що позивач користуючись своїм процесуальним правом на звернення до суду зловживає таким правом, тричі подаючи до суду позови одного й того самого позивача до одного й того ж самого відповідача з однаковим предметом спору та з однакових підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Так, предметом спору даній справі є визнання протиправними та скасування наказів щодо усунення від виконання службових обов`язків, про накладення дисциплінарного стягнення та притягнення до матеріальної відповідальності.

На вказані позовні вимоги розповсюджуються строки позовної давності, передбачені статтею 122 КАС України, частина п`ята якої передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За загальним правилом строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у даній справі розпочався з дня, коли позивач дізнався про наявність таких наказів. Як стверджує позивач у позовній заяві йому стало відомо про існування службового розслідування та накази 11.01.2025 року, до суду позивач звернувся 11.02.2025.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Відповідач не заперечує про відсутність доказів того, що позивач не був ознайомлений із наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 № 575 та від 23.12.2022 № 3130.

Доказів того, що позивачу було відомо про існування таких наказів та що він був ознайомлений з матеріалами службового розслідування до 11.01.2025, суду не надано.

Посилання відповідача на те, що накази командира військової частини НОМЕР_1 не було доведено під підпис позивачу відразу, оскільки останній на момент їх прийняття перебував на лікуванні, суд вважає необгрунтованими, оскільки 11.01.2023 року у позивача було відібрано письмове пояснення, крім того в лютому та березні 2024 року позивач повертався до військової частини з лікування і у відповідача була можливість ознайомити позивача з матеріалами службового розслідування.

Доводи відповідача щодо необхідності позивачу вчиняти активні дії щодо оскарження вказаних наказів судом не приймаються до уваги, так як позивач відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, має право знати підстави проведення службового розслідування, бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; давати усні, письмові пояснення, подавати документи, ознайомлюватися з актом службового розслідування, без власних зустрічних дій, і це право є абсолютним.

Суд вважає, що до моменту ознайомлення позивача з наказами, які він оскаржує, отримання копій документів, які стосуються службового розслідування. строк звернення до суду не є таким, що розпочався.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Крім того, суб`єктом владних повноважень до відзиву не додано жодних доказів на підтвердження обізнаності позивача про складові його грошового забезпечення за спірний період.

Та обставина, що ухвалами Вінницького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 120/1994/25, 04 лютого 2025 р. № 120/1294/25 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії залишено без руху через пропуск терміну звернення до суду, а в подальшому повернуто,не позбавляє його права подати аналогічний позов в подальшому.

Ч.4 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

КАС України не передбачає права на оскарження ухвали про залишення без задоволення заяви про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 80, 180, 181, 240, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

повний текст ухвали складений 07.05.2025.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА