Справа № 280/1515/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Справа № 280/1515/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ» (69083, м.Запоріжжя, вул. Шевчука, 4а, )

до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Тадеуша, б. 1; )

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ» (далі позивач, ТОВ «ТД «БІМАРКЕТ») до Львівської митниці (далі відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА 209000/2024/900674/1 від 27.08.2024, яке прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправною та скасувати картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002609 від 27.08.2024, яка прийнята Львівською митницею.

Крім того, просить стягнути на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору та витрати, пов`язаних з підготовкою експертного висновку.

Позовна заява подана представником позивача Трафимовою Ю.Ю., яка діє на підставі довіреності б/н від 02.12.2024.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивачем виконані усі умови, визначені Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) для забезпечення можливості перевірити та підтвердити заявлену ним митну вартість товару. Посилається на те, що виявлені митним органом розбіжності в поданих документах не відповідають фактичним обставинам, а твердження відповідача про наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, є безпідставними. Крім того, у запиті про надання додаткових документів відповідачем не вказано, які саме виявлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Позивач вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства України та такими, що підлягають скасуванню з вищезазначених підстав. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 06.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 17.03.2025 у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

18.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, отже, відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МКУ. Витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та що вже наявна в митного органу, а також законодавчо закріплене право митного органу упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, яке кореспондується з обов`язком декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних, та піддаватися обчисленню. Однак, позивач не надав жодних витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а інакше таку вартість визначити не було можливості. Вважає, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема ч.2 ст. 53 МКУ, а спірне рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим. Зазначає, що картки відмови лише містять інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків. Крім того, посилається на безпідставність вимог щодо стягнення витрат на підготовку експертного висновку, оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом (було надано до митного оформлення). Просить в задоволенні позову відмовити.

24.03.2025 позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що, на його думку, даний відзив не спростував твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог.

Відповідач не скористався правом на подання заперечень на відповідь на відзив.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено такі обставини.

20.10.2023 між позивачем (Покупець) та компанією «Jalaram Agriexports Limited» (Індія) (Продавець) укладено контракт №20/10, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець сплатити і прийняти Товар, детальний опис якого буде наданий у відповідних специфікаціях до цього Контракту. Ціна за одиницю товару, умови оплати кожної партії товару та умови поставки кожної партії товару визначаються у відповідній Специфікації до цього Контракту, яка є його невід`ємною частиною (а.с.30-33).

Відповідно до Специфікацій №6 від 20.05.2024 Продавець зобов`язується поставити, а Покупець сплатити та прийняти Товар походження Індії, на умовах поставки CIF-Constanta, Румунія (INCOTERMS 2010): Арахіс сирий в ядрах 50/60 сорту JAVA (код УКТЗЕД ), врожай 2024, в кількості 42 МТ нетто, за ціною: 1480,00 дол.США/МТ Арахіс сирий в ядрах 50/60 сорту BOLD (код УКТЗЕД ), врожай 2023, в кількості 21 МТ нетто, за ціною: 1440,00 дол.США/МТ. Загальна вартість товару за цією специфікацією: 92400,00 дол.США. Поставка Товару здійснюється в 40-футових морських контейнерах 21 мт нетто кожний. Упаковка: товар має бути упакований вакуумним способом у поліпропиленові (ПП) мішки по 25 кг нетто кожний. Платіж за товар, поставленний в рахунок цього контракту, має бути здійснений в доларах США, в такий спосіб: 9240,00 USD (дев`ять тисяч двісті сорок USD, 00 центів) часткова передоплата на рахунок Продавця. 83160,00 USD (вісімдесят три тисячі сто шістдесят USD, 00 центів) проти надання Продавцем копій наступних документів на електронну скриньку Покупця: 1) Комерційна фактура, 2) Повний комплект чистого бортового іменного коносамента, виписаного на ім`я: «Торговий дім «Бімаркет» з позначкою «фрахт сплачений», 3) Сертифікат походження, виданий вповноваженим державним органом, 4) Сертифікат якості та ваги Товару, виданий його виробником, 5) Сертифікат здоров`я, виданий вповноваженим державним органом(ЕІА), 6) Фітосанитарний сертифікат, виданий вповноваженим державним органом, 7) Фумігаційний сертифікат, виданий вповноваженою компанією, 8) Експертний висновок на відповідність якості та вазі, виданий незалежною організацією QSS, 9) Пакувальний аркуш, 10) Декларація виробника, 11) Страховий поліс, завірена копія з перекладом на англійську мову, 12) Копія експортної декларації. Термін для відвантаження товару (завантаження на борт судна): не пізніше 12.06.2024 (а.с.93-94).

Додатковою угодою від 20.05.2024 до Специфікації № 6 від 20.05.2024 та Контракту №20/10 від 20.10.2023 сторони дійшли угоди змінити розділ «Юридична адреса та платіжні реквізити» Специфікації № 6 від 20.05.2024 до Контракту №20/10 від 20.10.2023 в частині реквізитів Покупця (у зв`язку зі зміною юридичної адреси) (а.с.57).

Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 57 від 05.06.2024 позивач сплатив на користь компанії «Jalaram Agriexports Limited», (Індія) кошти в сумі 9240,00 дол.США з посиланням у призначенні платежу на контракт № 20/10 від 20.10.2023 та Специфікацію № 6 від 20.05.2024 (а.с.77).

Компанією «Jalaram Agriexports Limited», (Індія), виставлено інвойс №JAL/2425/N0080 від 30.05.2024, в якому наявне посилання на контракт №20/10 від 20.10.2023 та специфікацію №6 від 20.05.2024 (а.с.83).

Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 72 від 06.08.2024 позивач сплатив на користь компанії «Jalaram Agriexports Limited», (Індія) кошти в сумі 83 160,00 дол.США з посиланням у призначенні платежу на контракт №20/10 від 20.10.2023 та специфікацію №6 від 20.05.2024 (а.с.78).

Для здійснення митного оформлення вказаного товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) №24UA00U8 від 26.08.2024, в якій заявлено до митного оформлення товар «Арахіс сирий в ядрах 50/60,сорту JAVA, упакований в поліпропиленові (ПП) мішки вагою по 25кг нетто, несмажений, очищений від шкарлупи, вкритий м`якою насіняною оболонкою , вага нетто 42000кг, урожай 2024 р, Без ГМО , застосовується в харчовій промисловості, дата пакування -05/2024р., термін придатності - 05/2025р.; арахіс сирий в ядрах 50/60 ,сорту BOLD ,упакований в поліпропиленові (ПП) мішки вагою по 25кг нетто, несмажений, очищений від шкарлупи, вкритий м`якою насіняною оболонкою , вага нетто 21000кг, урожай 2023 р, дата пакування -05/2024р., термін придатності - 05/2025р. Без ГМО, застосовується в харчовій промисловості».

Митна вартість товару визначена за першим методом (за ціною контракту) на рівні 108 976,12 дол.США, що включає в себе вартість товару згідно контракту № 20/10 від 20 жовтня 2023 та Специфікації № 6 від 20.05.2024 в розмірі 9240,00 дол.США (3809060,64 грн за курсом 41,2236 грн / 1 дол.США станом на 26.08.2024), вартість витрат на транспортно-експедиторське обслуговування 449696,29 грн (9810,00 євро х 45,8406 грн курс євро станом на 26.08.2024), транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України 233631,00 грн (доставка вантажу м. Констанца (Румунія) - п/п Сірет/Порубне, м/п «Ваду-Сірет»).

Разом із митною декларацією декларантом надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): зовнішньоекономічний договір (контракт) контракт № 20/10 від 20.10.2023 року; специфікація № 6 від 20.05.2024; додаткова угода від 20.05.2024 р. до Специфікації № 6 від 20.05.2024 р. контракту № 20/10 від 20.10.2023; додаткова угода від 04.01.2024 р. до контракту № 20/10 від 20.10.2023; пакувальний лист №1296695 від 30.05.2024; рахунок-фактура (інвойс) № JAL/2425/N0080 від 30/05/2024; коносамент №: HLCUBO12405BJOG4 від 06.06.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті № 57 від 05.06.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті № 72 від 06.08.2024; сертифікат про походження товару - № 300444 від 03.06.2024; сертифікат виробника б/н від 05.06.2024; сертифікат про відсутність ГМО від 05.06.2024; сертифікат здоров`я EIA/RAI/2024-25/VOL/00380 від 05.06.2024; сертифікат якості і ваги від виробника Jalaram Agriexports Limited від 05.06.2024; сертифікат якості і ваги № QIT/GDM/AGR/20242600 від 06.06.2024 від QSS; фітосанітарний сертифікат серії PSC19KAN від 04.06.2024; корегування від 07.06.2024 до Фітосанітарного сертифікату серії PSC19KAN від 04.06.2024; страховий поліс від № CERT/2002/321450072/00/000/175 від 05.06.2024; митна декларація країни відправлення (експортна декларація) № ADNFS0562PCH002 від 01.06.2024; договір №2503/01/2024 від 25.03.2024 транспортно експедиторського обслуговування Yudin Investment S.R.L.; рахунок-фактура (інвойс) №903418 на транспортно експедиторські послуги від 22.08.2024; APPLICATION № 16/08 for Contract № 2503/01/2024 forwarding services agreement from March 25, 2024 з перекладом; автотранспортна накладна (CMR) №563 від 24.08.2024; автотранспортна накладна (CMR) № 280 від 24.08.2024; автотранспортна накладна (CMR) № 554 від 24.08.2024; транзитна декларація (Т1)- № 24ROCT1970KT7246J1 від 21.08.2024; транзитна декларація (Т1)- № 24ROCT1970EQ7245J1 від 21.08.2024; транзитна декларація (Т1)- № 24ROCT1970MZ7247J6 від 21.08.2024; договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 03062024 від 03 червня 2024; заявка від 21 серпня 2024 р. до Договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 03062024 від 03 червня 2024 року на перевезення вантажу; лист ТОВ «Торговий дім «Бімаркет» від 21.08.2024 в митні органи про те, що страхування товару не проводилось.

26.08.2024 Митниця направила уповноваженій особі позивача повідомлення 855fb30a-f929-4358-a6d7-1e0e27621d8c до МД № 24UA00U8 з вимогою надання додаткових документів наступного змісту (а.с.42):

«Повідомлення від митниці декларанту

Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товар».

Декларантом подано додаткові пояснення та документи: прайс лист від постачальника товару Jalaram Agriexports Limited б/н від 20.05.2024; калькуляція від постачальника товару Jalaram Agriexports Limited б/н від 20.05.2024; виписка з бухгалтерського № 9 від 22.08.2024 по бухгалтерському рахунку «Розрахунки за видами авансу (в іноземній валюті)» по субконто Jalaram Agriexports Limited, Індія (в доларах США) на дату 09.05.2024; висновок Запорізької Торгово - промислової палати №ОИ-2506 від 26.08.2024; копія рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.06.2024 по справі №280/2942/24; копія довідки про надбання судовим рішенням законної сили, яка сформовано засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 26.08.2024; копія виконавчого листа № 280/2942/24 (а.с.45-47).

За результатами розгляду додатково поданих документів, Митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № A209000/2024/9000674/2/1 від 27.08.2024 (а.с.84), відповідно до якого зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів встановлено:

- відповідно до комерційного інвойсу JAL/2425/N0080 від 30.05.2024 р., МД 24UA00U8 від 26.08.2024 р., продавець поставляє товар на умовах CIF, RO Constanta. Відповідно до Incoterms 2020 термін CIF Cost, Insurance and Freight (Вартість Страхування і Фрахт (назва порту призначення)) за яким продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які інші додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять від продавця до покупця (наприклад: розвантаження, обслуговування в порту, портові збори, зберігання та митне оформлення в порту призначення, тощо). Зважаючи на викладене та відповідно до коносаменту від 06.06.2024 р. за № HLCUBO12405BJ0G4 вантаж прибув в порт Constanta, який знаходиться за межами митної території України, отже вищезазначені витрати відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (МКУ) повинні включатися до митної вартості товарів. Декларантом не надано всіх необхідних документів які містять інформацію про ці витрати у повному обсязі (розвантаження, портові збори, обслуговування в порту, тощо), чим порушено ч. 10 та 21 ст. 58 МКУ;

- декларантом до митного оформлення надано Договір транспортно-експедиторського обслуговування № 2503/01/2024 від 25.03.2024 року. Відповідно до п.4.1 оплата по Договору здійснюється на підставі рахунків Експедитора. У наданому до митного оформлення інвойсі на оплату транспортно-експедиційних послуг за № 903418 від 22.08.2024 р. граничним терміном оплати зазначено 22.08.2024 р. Будь-які платіжні документи, що підтверджують оплату послуг згідно вищевказаного інвойсу до митного оформлення не надано;

- у гр. «країна вивантаження» митної декларації країни експорту від 01.06.2024 р. за № SB1722 вказано ROMANIA що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції.

- відповідно до п.11.2 Контракту № 20/10 від 20.10.2023 року, даний контракт вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту його виконання. У той же час Контрактом не визначено поняття момент повного виконання. При цьому, із урахуванням того, що Контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч. 3 ст. 180 ГК України). При цьому строк є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія. Однак, Контракт № 20/10 від 20.10.2023 року не містить положень щодо строку дії Контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів.

Зазначено, що у сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Отже, відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МКУ. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA 209230/2024/64778 від 16.07.2024 року, рівень митної вартості становить 2,01 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Крім того, Митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002609 від 27.08.2024 (а.с.64-66).

Товар випущено у вільний обіг 27.08.2024 р. на підставі ст. 55 МКУ за МД № 24UA62U3 (а.с 70-71).

Вважаючи протиправними рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

За правилами ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 02.07.2019 (справа №804/1416/16), від 30.07.2018 (справа №804/16582/14), від 05.06.2018 (справа №804/475/16), від 02.06.2022 (справа № 460/2674/20) тощо.

Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи, за результатами розгляду поданих позивачем документів Митниця направляла декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів, водночас вказане повідомлення не містило жодної інформації про виявлені розбіжності у поданих документах, у тому числі, що стосуються складових митної вартості.

Отже, додаткові документи витребувані Митницею безпідставно.

Крім того, суд вважає, що вказані митним органом в оскаржуваному рішенні розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Щодо тверджень митниці про ненадання всіх документів, які містять інформацію про витрати, що виникають після відвантаження товару (розвантаження, портові збори, обслуговування в порту, тощо), які повинні включатися до митної вартості товарів.

Поставку товару було здійснено на умовах CIF- Constanta, Румунія (Інкотермс 2010). Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF (англ. Cost, Insurance and Freight (… named port of destination), або Вартість, страхування і фрахт (… назва порту призначення) передбачає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. За умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати і ушкодження товару під час перевезення.

Отже, у разі поставки товару на умовах СIF, витрати, пов`язані з організацією й оплатою завантаження товару на складі, транспортування до порту відправлення, завантаження товару на судно і перевезення до порту замовника, здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару. а відтак окремих витрат, понесених позивачем на транспортування товару до митного кодону України у випадках доставки товарів на умовах поставки CIF, зокрема, витрат на оплату послуг фрахту, не було, а тому зауваження Митниці щодо ненадання банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати фрахту, є безпідставними.

Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.11.2021 у справі № 817/1797/16, від 27.04.2023 у справі №820/3767/16, від 25.08.2023 у справі №810/693/17.

Відтак ціна товару, яка вказана в інвойсі № JAL/2425/N0080 від 30.05.2024 та Специфікації № 6 від 20.05.2024 до Контракту № 20/10 від 20.10.2023, вже включає в себе вартість товару з урахуванням відповідних витрат, додаткові витрати позивачем понесено не було, отже зауваження митниці щодо ненадання всіх документів, які містять інформацію про витрати, що виникають після відвантаження товару, є безпідставними.

Щодо ненадання платіжних документів, що підтверджують оплату послуг відповідно до інвойсу (рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги) №2503/01/2024 від 25.03.2025.

За обставинами справи встановлено, що разом з митними деклараціями позивач надав Договір транспортно-експедиторського обслуговування № 2503/01/2024 від 25.03.2024 (далі - Договір № 2503/01/2024, а.с.49-56), укладений між ТОВ «Торговий дім «Бімаркет» (Клієнт)та Yudin Investments S.R.L., Yudin Investments LTD (Експедитор), за умовами якого оплата по Договору здійснюється на підставі рахунків Експедитора.

До митного оформлення та до суду позивачем надано інвойс № 903418 від 22.08.2024 на оплату транспортно-експедиторських послуг на суму 9 810,00 Євро (а.с.38).

Оплата за послуги, пов`язані із наданням послуг транспортно - експедиторського обслуговування Yudin Investment LTD на підставі інвойсу № 903418 від 22.08.2024 на суму 9810,00 Євро, підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 43 від 28.08.2024 у сумі 8510,00 Євро та платіжної інструкції № 50 від 13.09.2024 у сумі 1300,00 Євро, які містять посилання на вказаний інвойс (а.с.75-76).

Отже, судом встановлено, що на дату митного оформлення транспортно-експедиторські послуги згідно інвойсу № 903418 від 22.08.2024 ще не були оплачені позивачем, а тому відповідні документи не могли бути надані до митного оформлення.

Крім того, суд зазначає, що перевірка виконання умов оплати відповідних послуг не входить до повноважень митного органу під час здійснення митного оформлення, не впливає на числові значення митної вартості та не може бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

У постанові від 03.04.2018 у справі № 809/322/17 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17 про те, що ненадання банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів, які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.

Таким чином, зауваження митниці стосовно ненадання банківських платіжних документів, що підтверджують оплату транспортно-експедиційних послуг, не може вважатись розбіжністю у розумінні стаття 53 МК України.

Щодо зауважень Митниці до змісту митної декларації країни експорту від 01.06.2024 за №SB1722, суд зазначає, що такий документ не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість, згідно з переліком, наведеним в частині 2 статті 53 ПК України, а тому виявлені в ньому недоліки не мають впливу на митну вартість товару.

Крім того, товар поставлявся на умовах поставки CIF-Constanta, Румунія (INCOTERMS 2010), отже зазначення у гр. «країна вивантаження» митної декларації країни експорту від 01.06.2024 р. за № SB1722 «ROMANIA», що є латинським написанням назви країни Румунія, не суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції.

Щодо посилання відповідача на те, що контракт № 20/10 від 20.10.2023 не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митних декларацій щодо оцінюваних товарів, суд вважає такі посилання безпідставними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

..Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України…Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України (частини 1 та 5 статті 6 цього Закону).

Згідно зі статтею 382 Господарського кодексу України форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнаний недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або чинним міжнародним договорам, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Стаття 180 Господарського кодексу України передбачає, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

У пункті 11.2 Контракту 20/10 від 20.10.2023 міститься положення про те, що цей контракт вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту виконання. До митних декларацій позивач надавав Специфікацію № 6 від 20.05.2024 до контракту № 20/10 від 20.10.2023, за якою компанія «Jalaram Agriexports Limited» зобов`язалася поставити, а ТОВ «Торговий дім «Бімаркет» сплатити та прийняти товар

В оскаржуваних рішеннях посадова особа відповідача не наводить обґрунтувань, передбачених чинним законодавством, які прямо визначають недійсність відповідного зовнішньоекономічного договору.

Суд звертає увагу також на положення частини першої статті 267 Господарського кодексу України, відповідно до якої договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік. Отже, у будь-якому випадку на момент подання митних декларацій Контракт 20/10 від 20.10.2023 був чинним, інших обставин судом не встановлено, доказів зворотного до суду не надано.

Крім того, наведена обставина, на яку посилається митний орган, жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Оскільки причини відмови, викладені в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів, така картка також має протиправний характер та підлягає скасуванню.

У постанові від 23.07.2021 у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив, що оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, і з цих підстав дійшов висновку, що вимога про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою.

Відтак, необґрунтованими є посилання відповідача на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не є індивідуальним актом і не порушує прав позивача.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № 209000/2024/900674/1 від 27.08.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002609 від 27.08.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір відповідно до платіжної інструкції №180 від 27.02.2025 в сумі 7 267,20 грн.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частина 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:

за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано: суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина 3 статті 6 цього Закону).

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Позовну заяву подано до суду 28.02.2025 шляхом формування електронного документа в системі «Електронний суд».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2025 року у розмірі 3028 грн.

У даній справі позивачем оскаржуються рішення про коригування митної вартості товарів на суму різниці митних платежів 145 809,90 грн, що є позовною вимогою майнового характеру, ставка судового збору за яку становить 2 422,40 грн (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028,00 грн х 0,8), та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що є вимогою немайнового характеру, зі ставкою судового збору 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,8).

Отже, розмір судового збору за подання даного позову становить 4 844,80 грн (2 422,20 грн х 2).

Водночас, позивач сплатив судовий збір у розмірі 7 267,20 грн, що є більше від розміру, встановленого Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, за результатами вирішення справи підлягає розподілу лише судовий збір в межах розміру, визначеного Законом України «Про судовий збір», а не фактично сплаченого позивачем за подання позовної заяви, а решта судового збору в розмірі переплаченої суми може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила, в окремому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку із задоволенням позову, позивач має право на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в обґрунтованому розмірі 4 844,80 грн, які підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо клопотання про відшкодування витрат на підготовку Запорізькою торгово-промисловою палатою експертного висновку №ОИ-2506 від 22.08.2024, суд зазначає таке.

За змістом пункту 3 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім іншого, пов`язані із проведенням експертиз.

Відповідно до статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Частиною 1 статті 106 КАС України регламентовано, що експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.

Відповідно до частини 5 статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

У постанові від 22.11.2023 у справі №712/4126/22 Велика Палата Верховного Суду сформувала такий правовий висновок: (1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; (2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; (3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; (4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Експертний висновок № ОИ-2506 від 22.08.2024 Запорізької торгово-промислової палати був замовлений позивачем для цілей підтвердження заявленої митної вартості товару та подавався під час здійснення його митного оформлення товару, тобто до прийняття спірного рішення та картки відмови, відтак, можна констатувати, що підготовка такого експертного висновку не пов`язана з розглядом даної справи, а тому відповідні витрати заявлено безпідставно.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900674/1 від 27.08.2024, прийняте Львівською митницею.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002609 від 27.08.2024, складену Львівською митницею.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ» за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ», місцезнаходження: 69083, м.Запоріжжя, вул. Шевчука, 4а ; .

Відповідач Львівська митниця, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка Тадеуша, б. 1; .

Повне судове рішення складено 05.05.2025.

Суддя М.О. Семененко