Справа № 140/3984/22
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 травня 2025 року

м. Київ

справа №140/3984/22

адміністративне провадження № К/990/12070/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати накази № 143-к від 12 травня 2022 року про накладення дисциплінарного стягнення, № 144-к від 13 травня 2022 року про звільнення з посади завідувача Сектору НКРЕКП у Волинській області, поновити його на посаді Сектору Комісії у Волинській області з 13 травня 2022 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 травня 2022 року по день ухвалення рішення судом та здійснити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді з 13 травня 2022 року та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року, у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року судові рішення судів попередніх інстанції були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Лавренчука Олександра Володимировича задоволено.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року по справі № 140/3984/22 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано накази № 143-к від 12 травня 2022 року "Про накладення дисциплінарного стягнення", № 144-к від 13 травня 2022 року "Про звільнення з посади завідувача Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Волинській області".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Волинській області з 13 травня 2022 року.

Стягнуто з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 травня 2022 року по день ухвалення рішення судом в сумі 671637 (шістсот сімдесят одна тисяча шістсот тридцять сім гривень) 45 копійок.

Судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Волинській області та присудження виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць виконати негайно.

24 березня 2025 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2025 року касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 140/3984/22 залишено без руху. Установлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи. Також, роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

02 квітня 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали від 26 березня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надано уточнену касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали уточненої касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанцій застосовано норми матеріального права, а саме: частину третю статті 65 та частину п`яту статті 74 Закон України «Про державну службу» (далі -Закону № 889-VIII), без врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, який зроблено у постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 810/1224/17 та постанові Верховного Суду від 22 грудня 2023 року у справі № 140/3984/22.

Разом з цим заявник касаційної скарги посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на цей час відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування вищевказаних норм права саме оцінки питання можливості виключення з обрахунку шестимісячного строку для застосування дисциплінарного стягнення інших підстав відсутності працівника на роботі, які не залежать від роботодавця, як у даному випадку, відсторонення особи від займаної посади за рішенням суду та перебування особи під арештом, у тому числі коли строк такого відсторонення дорівнює або перевищує шість місяців, створює правову невизначеність.

З огляду на викладене, Верховний Суд вбачає невизначеність заявника касаційної скарги щодо зазначення підстав касаційного оскарження, оскільки одночасне посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (неврахування висновків Верховного Суду судом апеляційної інстанції щодо застосування, визначених скаржником норм) та на пункт 3 частини четвертої цієї статті (відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування таких самих норм, які визначені скаржником в обґрунтуванні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України ), суперечать один одному, тобто є взаємовиключним, що зрештою призводить до невизначеності підстави касаційного оскарження, що своєю чергою унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, в установлений строк недоліки, які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху, скаржником не усунуто.

Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення усунення недоліків касаційної скарги, касаційна скарга підлягає поверненню.

Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції у порядку, установленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А.Г. Загороднюк
М.В. Білак В.М. Соколов