Справа № 454/2493/24
Суддя: Адамович М. Я.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/2493/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Адамович М. Я.

за участю секретаря: Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує наступним.

Постановою заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_2 на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.165-5 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки в акті перевірки вказано інший період вчинення правопорушення, ніж в протоколі про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Він не вчиняв жодних порушень в період, вказаний в оскаржуваній постанові.

За період з січня 2022 року по березень 2024 року (період, який охоплено актом перевірки та який є підставою винесення оскаржуваної постанови) страхові внески були сплачені і підстав для обмеження в нарахуванні допомоги по тимчасовій втраті працездатності відповідно до мінімальної заробітної плати на момент настання страхового випадку у страхувальника не було. Тому, відсутні підстави інкримінування йому вказаних в протоколі порушень.

Представник відповідача подала відзив на позов, в якому на заперечення позовних вимог зазначила, що перевіркою виявлено порушення, а саме: по 114 застрахованих особах, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку мають страховий стаж менше шести місяців, розмір допомоги не був обчислений з мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку, що призвело до неправомірних витрат грошових коштів на загальну суму 298233,76грн.

Допомога по тимчасовій непрацездатності за такими страховими випадками мала бути обмежена розміром допомоги, обчисленим з мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Зазначені неправомірні виплати спричинені тим, що ВП «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» ДП «Львіввугілля» при формуванні заяв-розрахунків в кабінеті страхувальника за період, що підлягав перевірці, по вказаних працівниках невірно зазначено страховий стаж 12 календарних місяців. Тому і допомога по тимчасовій непрацездатності розрахована з фактично нарахованої заробітної плати без застосування обмеження розміру зазначеної допомоги відповідно до п.1 ч.4 ст.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зазначене правопорушення вчинено в період з 01.01.2022р. по 31.03.2024р.

21.06.2024р. було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача та 11.07.2024р. винесено рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

В позовній заяві ОСОБА_1 клопотав про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, покликаючись на отримання копрії постанови поштовим зв`язком 02.07.2024р., а не в день її винесення.

Частиною першою статті 121 КАС передбачена можливість поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Так, з відомостей на конверті встановлено, що такий надійшов до відділення поштового зв`язку 28.06.2024р., а тому суд надає віри покликанням позивача на те, що зазначене відправлення отримано ним 02.07.2024р.

Зазначені обставини підтверджують дотримання позивачем десятиденного строку оскарження постанови з дня отримання її копії

Виходячи із змісту частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З наказу №2-к від 02.01.2008р. встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду головного бухгалтера ВП «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» ДП «Львіввугілля».

З акта №1300-6003-3/65 від 21.06.2024р., таблиці 1 до акта, таблиці 2 до акта, таблиці 3 до акта встановлено, що за результатами перевірки 403 листків непрацездатності ВП «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» ДП «Львіввугілля» встановлено, що 227 з них щодо 114 застрахованих осіб, які мають страховий стаж менше шести місяців та розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 01.01.2022р. по 31.03.2024р. не був обчислений з мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

За наслідками виявлених вищевказаних правопорушень, 21.06.2024р. складено протокол щодо ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-5 КУпАП.

26.06.2024р. винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, зазначеного в акті та протоколі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.165-5 КУпАП у виді штрафу в розмірі 136грн.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на страхові виплати відповідно до цього Закону в таких розмірах

1) допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку;

2) допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Таким чином, особа, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку мають страховий стаж менше шести місяців, розмір допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності необхідно визначати виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

В акті документальної перевірки відображено, що 114 осіб мають страховий стаж менше шести місяців протягом дванадцяти місяців перед настанням страхових випадків. Тому в період з 01.01.2022р. по 31.03.2024р. по 227 листках непрацездатності розмір допомоги не був обчислений з мінімальної заробітної плати, що призвело до надмірної виплати в сумі 298233,76грн. за цей період.

Заперечуючи проти обставин, зазначених в протоколі, позивач зазначив, що за вказаний період всі страхові внески були сплачені, а тому відсутні підстави для обмеження нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності виходячи з мінімальної заробітної плати.

В той же час, позивач, проігнорувавши вимоги ст.77 КАС України, не надав доказів наявності в 114 осіб страхового стажу більше шести місяців до настання страхових випадків в період з 01.01.2022р. по 31.03.2024р., чим самоусунувся від доведення обставин, на які він покликався в позовній заяві.

З огляду на зазначене, позивачем не доведено підставності нарахування та виплати розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності без обмежень, встановлених п.1 ч.4 ст.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» по 227 листках непрацездатності в період з 01.01.2022р. по 31.03.2024р.

Окрім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що порушення тривало з 01.01.2022р. по 21.06.2024р., тобто до моменту виявлення такого правопорушення та складання акта за наслідками проведення документальної перевірки.

В акті, складеному за наслідками проведення документальної перевірки вказано, що порушення вчинені в період з 01.01.2022р. по 31.03.2024р., оскільки саме за цей період проводилася ця перевірка.

Також, зазначений акт складено 21.06.2024р., коли і завершена перевірка ВП «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» ДП «Львіввугілля».

Таким чином, суд дійшов висновку, що в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено триваючи період вчинення правопорушення по дату його виявлення 21.06.2024р., який охоплює період правопорушень з 01.01.2022р. по 31.03.2024р., за вчинення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, покликання позивача на різні період вчинення правопорушення в акті та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не свідчать про відсутність складу правопорушення в його діях та незаконності оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з дотриманням вимог законодавства та відповідає виявленим під час проведення документальної перевірки дотримання порядку використання ВП «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління» ДП «Львіввугілля» страхових коштів за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Керуючись статтями 5, 19, 241-245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.246 КАС України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.250 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея,10, м.Львів.

Головуючий: М. Я. Адамович