Справа № 420/23155/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23155/24

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О. М. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягали виплаті після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення від 02.09.2021 по справі №420/13404/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягали виплаті ОСОБА_2 після здійснення йому перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі №420/13504/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію в сумі 177812,67 грн. нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі №420/13404/21.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі №420/13404/21 ОСОБА_2 у 2022 році було проведено перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року. Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України Одеській області так і не виплатило ОСОБА_2 нараховані кошти в сумі 177812,67 грн за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 року, що підтверджується Листом від 04.04.2024 та від 27.07.2022 року. При цьому, Відповідач повідомив, що вказана сума заборгованості підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з Державного бюджету України. Проте ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач 06.03.2024 року звернулася із заявою до Відповідача з проханням здійснити їй виплату недоотриманої пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №420/13404/21. Однак листом від 05.04.2024 року їй було відмовлено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягали виплаті після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення від 02.09.2021 по справі №420/13404/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягали виплаті ОСОБА_2 після здійснення йому перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі №420/13504/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію в сумі 177812,67 грн. нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі №420/13404/21.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 969,00 грн. (дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 20 коп.).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що оскільки спадкоємці не є стороною по справі № 420/18082/21 в розумінні статті 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України. Належним доказом правонаступництва заявника та підставою для її заміни сторони правонаступником, є наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_2 перейшли до заявника, а саме виданого на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі №420/13404/21 ОСОБА_2 у 2022 році було проведено перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року. Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України Одеській області так і не виплатило ОСОБА_2 нараховані кошти в сумі 177812,67 грн за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 року, що підтверджується Листом від 04.04.2024 та від 27.07.2022 року. При цьому, Відповідач повідомив, що вказана сума заборгованості підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з Державного бюджету України. Проте ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач 06.03.2024 року звернулася із заявою до Відповідача з проханням здійснити їй виплату недоотриманої пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №420/13404/21. Однак листом від 05.04.2024 року їй було відмовлено.

Вважаючи такі дії відповідача у спірних правовідносинах протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачка має право на отримання нарахованої, але не виплаченої її померлому чоловіку суми пенсії нарахованої на виконання рішення суду, а тому прийшов до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті сум пенсії, що підлягали виплаті чоловіку ОСОБА_2 , але були неодержані ним у зв`язку із його смертю.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Спірним питанням у цих правовідносинах є визначення, чи є у позивачки право на отримання недоодержаних виплат померлого чоловіка, відповідно до положень статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яке скаржник заперечує, посилаючись на те, що таке право позивач набуде у разі заміни сторони виконавчого провадження у відповідній справі.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі -Закон № 2262-XII).

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон України № 1058) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Частина 3 статті 1 Закону № 2262-XII визначає, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника .

Відповідно до статті 61 Закону № 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Таким чином, вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера.

Зміст статті 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Стаття 1227 ЦК України, в свою чергу, визначає, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права.

У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.

Відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ (далі по тексту - Порядок №3-1).

Згідно абзацу 3 пункту 4 Порядку №3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Таким чином, суми недоодержаної пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач 06.03.2024 року звернулася із заявою до Відповідача з проханням здійснити їй виплату недоотриманої пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №420/13404/21, а отжк позивачка звернулася до пенсійного органу у встановлений шестимісячний строк.

З огляду на викладені вище норми права та встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка, відповідно до положень статті 61 Закону №2262-ХІІ має право на отримання недоодержаних виплат померлого чоловіка, нарахованих йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №420/13404/21.

Посилання відповідача у листі на те, що позивач матиме право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду у разі зміни сторони виконавчого провадження в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України, є неспроможними, оскільки позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області, в порядку, визначеному ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Посилання апелянта на відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах положень статті 61 Закону № 2262-ХІІ, оскільки виплата спірної суми можлива лише на підставі рішення суду про заміну стягувача, який має право на одержання нарахованої суми пенсії згідно з рішенням суду, у зв`язку зі смертю стягувача (заміна сторони на правонаступника померлого) є неприйнятними з огляду на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, в силу якого у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 по справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону № 1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною 1 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Слід зазначити, що доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 травня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова