Справа № 460/5457/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2025 року м. Рівне №460/5457/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про:

визнання протиправними дії відповідача щодо неправильного визначення суми місяців страхового стажу, коефіцієнту страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, які повинні бути використані для обрахування пенсії позивача при призначенні пенсії за віком;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 23.11.2023 з урахуванням трудового стажу 39 років 04 місяці 25 днів, коефіцієнту страхового стажу 0,5676 та середньої заробітної плати по країні за 2016-2017 роки відповідно до пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що він перебуває на обліку у відповідача та з травня 2018 року отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вказує, що на початку 2024 року він звертався до відповідача із заявами щодо отримання відомостей про порядок обчислення його пенсії. За наслідками отримання від відповідача запитуваних відомостей позивачем встановлено, що розмір його пенсійної виплати обчислений відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства. Згідно з даними відповідача, загальний стаж позивача становить 39 років 03 місяці 05 днів, що не відповідає дійсності, оскільки період роботи в районах Крайньої Півночі з 30.09.1985 по 03.12.1985 був зарахований до страхового стажу без урахування коефіцієнта кратності (один рік праці зараховується за 1 рік 6 місяців). Відтак, загальний страховий стаж позивача становить 39 років 04 місяці 25 днів. З огляду на неправильне визначення відповідачем загального обсягу набутого позивачем страхового стажу (суми місяців страхового стажу), пенсійним органом неправильно визначено коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, позаяк з урахуванням 472 місяців страхового стажу цей показних, на думку позивача, має становити 0,5676, а не 0,39250 як зазначає відповідач. Також, позивач звертає увагу на те, що пенсія була призначена йому в 2018 році, у зв`язку з чим згідно з пунктом 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при обчисленні її розміру пенсійний орган мав застосовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2016 та 2017 роки (5377,90 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Натомість, при обчисленні розміру пенсії позивача відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки (3764,40 грн) на підставі пункту 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач такі відповідача вважає протиправними, оскільки вони суперечать приписам чинного законодавства в сфері пенсійного забезпечення, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

28.08.2024 через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що згідно з електронною пенсійною справою, з 08.05.2018 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, розмір якої визначено з урахуванням страхового стажу та заробітної плати відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, страховий стаж позивача становить 34 роки 03 місяці 05 днів (зарахований по 28.02.2021), в т.ч. 05 років 08 місяців 14 днів - робота на посадах за Списком № 1 (періоди роботи з 04.12.1985 по 29.09.1989, з 02.10.1989 по 19.08.1991). Для обчислення пенсії за віком враховано стаж 39 років 03 місяці 05 днів (34 роки 03 місяці 05 днів - фактичний стаж; 5 років за кожний повний рік роботи за Списком № 1), коефіцієнт якого становить 0,39250. Враховуючи зазначене, з 01.03.2024 розмір заробітної плати для обчислення пенсії позивача становить 8228,55 грн (3764,40 грн (середня заробітна плата по країні за 2016-2017 роки відповідно до пункту 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") х 1,17 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2019 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124) х 1,11 (коефіцієнт підвищення з 01.05.2020 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251) х 1,11 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2021 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127) х 1,14 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118) х 1,197 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168) х 1,0796 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2024 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185) х 1,02928 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Відтак, основний розмір пенсії позивача, визначений з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, становить 3229,71 грн (8228,55 грн (заробітна плата) х 0,39250 (коефіцієнт страхового стажу). Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 27.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 08.05.2018 отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах як особі, яка працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

20.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити чи враховано при обчисленні розміру його пенсії роботу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також заробітна плата за період роботи у Норильському металургійному комбінаті (з 1985 року по 1989 рік).

Листом від 20.03.2024 за № 4006-2607/А-02/8-1700/24 відповідач надав позивачу інформацію щодо порядку обчислення розміру його пенсії. Так, у листі відповідач повідомив, що згідно з електронною пенсійною справою, страховий стаж позивача становить 34 роки 03 місяці 05 днів (зарахований по 28.02.2021), у т.ч. 05 років 08 місяців 14 днів - робота на посадах за Списком № 1 (тобто, періоди з 04.12.1985 по 29.09.1989, з 02.10.1989 по 19.08.1991). Для обчислення позивачу пенсії за віком враховано стаж 39 років 3 місяці 5 днів (34 роки 3 місяці 5 днів - фактичний стаж + 5 років за кожний повний рік роботи за Списком № 1), коефіцієнт якого становить 0,39250 ((39 років х 12 місяців) + 5 місяців х 1%) : 100% х 12)). Також, для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період з 01.10.1985 по 30.09.1990 - на підставі наданої позивачем довідки, та за всі періоди страховою стажу з 01.07.2000 по 31.07.2018 - за даними, наявними в системі персоніфікованою обліку. Коефіцієнт заробітної плати становить 1,02928. Враховуючи зазначене, з 01.03.2024 розмір заробітної плати для обчислення пенсії позивача становить 8228,55 грн (3764,40 грн (середня заробітна плата по країні за 2016-2017 роки відповідно до пункту 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") х 1,17 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2019 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124) х 1,11 (коефіцієнт підвищення з 01.05.2020 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251) х 1,11 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2021 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127) х 1,14 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118) х 1,197 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168) х 1,0796 (коефіцієнт підвищення з 01.03.2024 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185) х 1,02928 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). В свою чергу, основний розмір пенсії, визначений з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, становить 3229,71 грн (8228,55 грн (заробітна плата) х 0,39250 (коефіцієнт страхового стажу)). З огляду на вказане, у листі відповідач виснував, страховий та пільговий стаж роботи, розмір заробітної плати та розмір пенсії позивача визначено на підставі наданих документів та відомостей реєстру застрахованих осіб відповідно до вимог чинного законодавства.

23.03.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати розрахунок коефіцієнту заробітної плати за період, з якого обчислена його пенсія, за кожен місяць.

Листом від 25.04.2024 відповідач надав позивачу запитуваний розрахунок.

За наслідками ознайомлення з наданими відповідачем документами та роз`ясненнями, позивач дійшов висновку про те, що при обчисленні розміру його пенсійної виплати пенсійним органом неправильно визначено обсяг набутого ним страхового стажу, та коефіцієнт страхового стажу, а також безпідставно застосовано показник середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки (3764,40 грн), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до частини четвертої якої, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із пунктом 5 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.

Відповідно до пункту 3 Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960, - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Згідно із статтею 3 Тимчасової угоди між Урядом України та урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993, при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Так, Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Разом з тим, такі висновки Верховного Суду сформовані у правовідносинах, які стосувались обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі за періоди такої роботи до 01.01.1991.

З цього приводу суд зазначає, що Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07.08.1996 № 10-3).

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Такі висновки суду узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 676/7065/14-а та від 30.05.2019 у справі № 348/2974/14-а.

Як слідує із змісту позовної заяви, позивач не погоджується з діями відповідача щодо зарахування стажу роботи у в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні у період з 30.09.1985 по 04.12.1985 не в пільговому обчисленні.

З даного проводу суд зауважує, що згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (дата заповнення 28.07.1981), стверджуються наступні періоди трудової діяльності позивача:

з 30.09.1985 призначений на посаду токаря 4 розряду механозборочного відділення централізованого ремонтно-будівельного цеху Нікелієвого заводу (запис № 7);

з 04.12.1985 переведений на посаду плавильника 4 розряду плавильного відділення обжигового цеху Нікелієвого заводу (запис № 8);

з 01.05.1987 присвоєний 5 розряд плавильника (запис № 9);

з 01.08.1988 у зв`язку із введенням нових тарифних умов оплати праці (ЕТКС, випуск № 8, рік видання 1984) установлений 4 розряд плавильника плавильної дільниці № 1 обжигового цеху Нікелієвого заводу (запис № 10);

з 01.07.1989 присвоєний 5 розряд плавильника (запис № 11);

29.09.1989 звільнений по закінченню строку трудового договору (запис № 12).

Суд звертає увагу, що записи №№ 7-12 у трудовій книжці позивача виконані акуратно (не містять виправлень), місять відомості про розпорядчі документи, на підставі яких зроблені такі записи, засвідчені підписом керівника (уповноваженої особи) та печаткою підприємства та на основі їх можна чітко встановити межі періодів трудової діяльності позивача, посаду яку він займав та назву місця роботи (підприємства).

Також, в матеріалах судової справи наявні копії письмового трудового договору від 30.09.1985, укладеного між позивачем та Нікелієвим заводом, а також архівних довідок від 16.03.2018 № НК-30/16, від 16.03.2018 № НК-30/25, від 13.03.2018 № ЗФ-3305-14/01-А-606, від 13.03.2018 № ЗФ-33-05-14/01-А-606, від 13.03.2018 № ЗФ-33-05-14/01-А-606 за вказані вище періоди роботи та отриману заробітну плату позивача у Нікелієвому заводі.

При цьому, суд зауважує, що в межах цієї справи між сторонами відсутній спір про те, що місцевість, де працював позивач у період з 30.09.1985 по 29.09.1989, відносилась до районів Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостей.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що період роботи у Нікелієвому заводі з 30.09.1985 по 29.09.1989 мав бути зарахований до страхового стажу позивача в пільговому обчисленні - кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за 1 рік і 6 місяців.

Разом з тим, з долученого відповідачем до матеріалів судової справи слідує, що не лише заявлений позивачем період з 30.09.1985 по 04.12.1985, а й увесь період роботи у Нікелієвому заводі з 30.09.1985 по 29.09.1989, був зарахований до страхового стажу в одинарному розмірі.

За наведених обставин, з метою забезпечення повного та ефективного відновлення порушених прав, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача в пільговому обчисленні (1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців) період роботи у Нікелієвому заводі з 30.09.1985 по 29.09.1989.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням коефіцієнта страхового стажу 0,5676, то суд зазначає наступне.

Обґрунтування позову в цій частині зводиться до того, що пенсійний орган безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях з 30.09.1985 по 04.12.1985, у зв`язку з чим, на думку позивача, його загальний страховий стаж становить 39 років 04 місяці 25 днів.

Відтак, посилаючись на формулу для обчислення коефіцієнта страхового стажу, визначену частиною першою статті 25 Закону № 1058-IV, позивач вказує, що його коефіцієнт страхового стажу має становити 0,5676 (39 років х 12 місяців) + 4 місяці х 1%) / 100% х 12).

По-перше, наведений позивачем у позовній заяві розрахунок коефіцієнта страхового стажу є неправильним.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х Вс / 100% х 12, де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Отже, якщо позивач вважає, що його страховий стаж становить 39 років 04 місяці 25 днів, то сума місяців страхового стажу становить 472 місяця ((39 років х 12 місяців) + 4 місяця).

В свою чергу, коефіцієнт страхового стажу в такому випадку буде становити 0,39333 (472 місяця х 1% / 100% х 12).

Суд наголошує, що збільшення страхового стажу на 00 років 01 місяць 17 днів не може зумовити збільшення коефіцієнта страхового стажу з 0,39250 до 0,5676.

По-друге, як встановлено судом, до загального страхового стажу позивача не був зарахований в пільговому обчислені увесь період роботи у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях з 30.09.1985 по 29.09.1989, який складає повних три роки.

Тому, за кожний повний рік роботи у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях позивачу до страхового стажу має бути додатково зараховано 6 місяців стажу з огляду на умови пільгового обчислення (1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що загальний страховий стаж позивача становить 40 років 09 місяці 05 днів (34 роки 03 місяці 05 днів фактичний стаж; 05 років 00 місяців 00 днів за кожний повний рік роботи за Списком № 1; 01 рік 06 місяців 00 днів додатково за три повних роки роботи за у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях).

За наведених обставин, сума місяців страхового стажу позивача становить 489 місяця ((40 років х 12 місяців) + 9 місяця), а коефіцієнт страхового стажу 0,4075 (489 місяця х 1% / 100% х 12).

Отже, у вказаній частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням середньої заробітної плати по країні за 2016-2017 роки відповідно до пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, то суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Матеріалами судової справи стверджується та не заперечується сторонами за змістом заяв по суті, що пенсію позивачу призначено з 08.05.2018.

Відтак, в силу вимог абзацу другого пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV при призначені пенсії позивачу мала бути застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що при призначенні пенсії позивача була застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки, що становила 3764,40 грн.

Однак, такі твердження пенсійного органу не відповідають дійсності.

Так, згідно з відомостями, оприлюдненими на офіційному веб-порталі Пенсійного фонду України в мережі Інтернет (https://www.pfu.gov.ua/statystyka/pokazniki-serednoyi-zarobitnoyi-plat/arhiv-zapitannya-vidpovidi-peremishhenim-pokazniki-serednoyi-zarobitnoyi-plat/), показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії, становив у 2016 році 4482,35 грн, у 2017 році 6273,45 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що всупереч вимогам абзацу другого пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV при призначені пенсії позивачу відповідачем не застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неправильного визначення суми місяців страхового стажу, коефіцієнту страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, які повинні бути використані для обрахування пенсії ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях з 30.09.1985 по 29.09.1989 на пільгових умовах 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 23.11.2023 з урахуванням трудового стажу 40 років 09 місяців 05 днів, коефіцієнту страхового стажу 0,4075 та середньої заробітної плати по країні за 2016-2017 роки відповідно до пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн, 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06.05.2025.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076).

Суддя Ольга ПОЛІЩУК