Справа № 814/1138/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 814/1138/18

Категорія:112010201 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:05.02.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області провести перерахунок:

- грошового забезпечення для призначення пенсії та виплачувати позивачу, з 01 грудня 2017 року, у розмірі 56% грошового забезпечення з урахуванням таких складових грошового забезпечення з врахуванням надбавки до посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці таємно 10%, у розмірі 33,97 грн., згідно з довідкою військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 15 березня 2018 року №6 та з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_1 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6;

- щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_1 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6 та з Довідкою в/ч НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску з щомісячної додаткової грошової винагороди від 15 березня 2018 року №9;

- матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, згідно з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_1 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6 та з Довідкою в/ч НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску з матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 15 березня 2018 року № 10;

- стягнення грошової допомоги на оздоровлення згідно з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_1 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6 та з Довідкою в/ч НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску з грошової допомоги на оздоровлення від 15 березня 2018 року №11.

Вищезазначене судове рішення набрало законної сили 08 жовтня 2018 року.

Протягом 2020-2024 років суд зобов`язував відповідача подати звіт про виконання рішення від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18, оскільки доказів виконання рішення в частині відповідач не подав.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 суд першої інстанції визнав звіт відповідача від 01 грудня 2022 року (у сукупності з поясненнями від 19 грудня 2022 року) таким, що не підтверджує виконання в повному обсязі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18; задовольнив клопотання позивача про накладення штрафу на керівника відповідача, відповідального за виконання рішення суду; наклав на начальника ГУПФ України в Миколаївській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 49 620 грн. за невиконання у повному обсязі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

Постановою від 14 березня 2023 року П`ятий апеляційний адміністративний суд скасував ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року про накладення штрафу на керівника відповідача.

П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив у постанові від 14 березня 2023 року: "ГУПФ в Миколаївській області донарахованою за рішенням суду за період з 01 грудня 2017 року по 05 жовтня 2018 року (до набрання рішенням законної сили) в суми 21 106,05 грн. буде забезпечено в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.

Таким чином, відповідач в особі керівника ГУПФ України в Миколаївській області вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що фактична невиплата нарахованих 19 002,26 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання ГУПФ України в Миколаївській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів".

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 суд зобов`язав ГУПФ в Миколаївській області до 01 грудня 2024 року подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року залишено ухвалу від 24 травня 2024 року без змін.

26 листопада 2024 року відповідач подав до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт, в якому зазначив, що доплату до пенсії, на виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року, що виникла за період з 01 грудня 2017 року до 01 січня 2018 року, в сумі 2 103,79 грн., виплачено позивачу 22 липня 2020 року. Щодо виплати нарахованої суми доплати у розмірі 19 002,26 грн., відповідач зазначив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №400/6049/20, що набрало законної сили 14 травня 2021 року, позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено:

- визнано протиправними дії ГУПФ України в Миколаївській області щодо проведення перерахунку та виплати з 01 січня 2018 року та з 01 червня 2020 року пенсії ОСОБА_1 в меншому розмірі без збереження розміру 4 962,76 грн раніше призначеної пенсії;

- зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області провести з 01 січня 2018 року та з 01 червня 2020 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 зі збереженням розміру 4 962,76 грн раніше призначеної пенсії в розмірах, визначених рішенням (розпорядженням) від 08 жовтня 2018 року та розрахунком від 30 листопада 2018 року.

Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, з урахуванням рішення суду від 24 лютого 2021 року у справі №400/6049/20, становить 4 962,76 грн. Загальна сума доплати різниці пенсії за період з 01 січня 2018 року до 31 травня 2021 року, на виконання рішення суду від 24 лютого 2021 року у справі №400/6049/20, з урахуванням раніше виплачених сум, склала 43 537,46 грн (за період з 01 січня 2018 року до 31 жовтня 2018 року 19 002,26 грн та за період з 01 листопада 2018 року до 31 травня 2021 року 24 535,20 грн.

Відповідач зазначає, що для виплати нарахованих коштів у сумі 19 002,26 грн., фактичною датою для визначення черговості виплати є дата 14 травня 2021 року (дата набрання законної сили рішенням суду від 24 лютого 2021 року у справі №400/6049/20, при виконанні якого здійснили донарахування суми на виконання рішення від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18).

На сьогодні було проведено виплату за рішеннями суду, що набрали законної сили 19 листопада 2020 року. Відповідач вказує, що на сьогодні черговість виплати коштів по справі №814/1138/18 не настала.

Крім цього, відповідач звертає увагу суду на те, що сума доплати у розмірі 19 002,26 грн за період з 01 січня 2018 року до 05 жовтня 2018 року, визначена у рішенні суду у справі №814/1138/18, фактично обліковується у пенсійній справі позивача, однак вона включена у розрахунок, який здійснювався на виконання рішення у справі №400/6049/20.

ОСОБА_1 04 грудня 2024 року подав до суду заперечення на звіт відповідача. позивач стверджував, що відповідач був забезпечений фінансовими ресурсами для забезпечення виплати заборгованості позивачу відповідно до рішення суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року відмовлено у прийнятті звіту ГУПФ України в Миколаївській області від 26 листопада 2024 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

Накладено на начальника ГУПФ в Миколаївській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 60 560 грн. за невиконання у повному обсязі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

Штраф стягнути:

- 30 280 грн. на користь Державного бюджету України. Стягувачем є Державна судова адміністрація України;

- 30 280 грн. на користь позивача ОСОБА_1 .. Стягувачем є ОСОБА_1 .

Ця ухвала є виконавчим документом.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить: для Державної судової адміністрації України три місяці з дня набрання нею законної сили, для ОСОБА_1 три роки з дня набрання нею законної сили.

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 в частині виплати доплати позивачу в сумі 19 002,26 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- з метою виплати позивачу суми доплати пенсії у розмірі 19 002,26 грн. начальником ГУПФ України в Миколаївській області вжито всіх можливих заходів в межах своїх повноважень. Так, керівником ГУПФ України в Миколаївській області направлено до Пенсійного фонду України з даного питання лист від 22 грудня 2021 року №1400-0802-5/86515 (міститься у матеріалах судової справи). Пенсійним фондом України, як центральним органом виконавчої влади, підтверджено правильність виконання ГУПФ України в Миколаївській області рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року та відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 19 002,26 грн. у межах рішення №814/1138/18 (копія листа від 20.01.2022 № 2800-030203-9/3858 наявна в матеріалах судової справи). Отже, начальник ГУПФ України в Миколаївській області під час реалізації завдань, покладених на відповідача, є підконтрольним та підзвітним Пенсійному фонду України та не може виходити за межі своїх повноважень;

- для виплати нарахованих коштів у сумі 19 002,26 грн. фактичною датою для визначення черговості виплати є дата 14 травня 2021 року (дата набрання законної сили рішенням суду від 24 лютого 2021 року у справі №400/6049/20, при виконанні якого здійснили нарахування суми в розмірі 19 002,26 грн на виконання рішення від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18). На сьогодні проведено виплату за рішеннями суду, що набрали законної сили 19 листопада 2020 року. Як уже зазначалось вище, на сьогодні в межах бюджетних асигнувань, проведено виплату за рішеннями суду, що набрали законної сили 19 листопада 2020 року. Оскільки заборгованість по ОСОБА_1 у розмірі 19 002,26 грн. обліковується в Реєстрі судових рішень за датою 14 травня 2021 року, то кошти на виплату даної заборгованості не виділялись. Вищенаведене свідчить про те, що ГУПФ України в Миколаївській області з об`єктивних причин позбавлене фактичної можливості виплати коштів. Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за рішенням суду) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив бездіяльність щодо виконання рішення суду.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволення, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що докази виплати заборгованості відсутні, з огляду на обставини справи, суд першої інстанції припускає, що за умови вжиття відповідачем заходів, які вживаються для виконання судового рішення, позивач отримав би заборгованість у сумі 19 002,26 грн у липні 2020 року. Також у звіті відсутня інформація про включення заборгованості у сумі 19 002,26 грн. до черговості виплати за рішенням суду, що набрали законної сили у 2018 році.

На переконання суду першої інстанції, під час розгляду звіту були встановлені обставини, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 382, КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а виконання рішення забезпечується, зокрема, і шляхом встановлення судового контролю у вигляді подання звіту про виконання судового рішення.

Колегія суддів наголошує, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача (боржника) з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

З огляду на зміст вищевказаних норм, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, але таке право має використовуватись судом залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23 червня 2020 року у справі №802/357/17-а та у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а.

Статтею 382-3 КАС України передбачено, що суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог ч.2 та/або 3 ст. 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до ч.3 ст. 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Колегія суддів зазначає, що доплату у сумі 2 103,79 грн, нарахованій на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року №814/1138/18, відповідач виплатив позивачу в липні 2020 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виплата заборгованості за період з 01 січня 2018 року до 05 жовтня 2018 року у розмірі 19 002,26 грн. станом на час подання звіту (26 листопада 2024 року) в повному обсязі не була виплачена.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що заборгованість у розмірі 19 002,26 грн. не виплачується відповідачем більше 6 років.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що ГУПФ України в Миколаївській області надавався достатній час на виконання рішення суду по цій справі, однак рішення суду залишається належним чином відповідачем не виконано, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідачем не надано доказів неможливості виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 у повному обсязі, тоді як доводи апеляційної скарги зводяться до браку коштів на виплату вищезазначеної заборгованості.

Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що у наданому звіті відсутня інформація про включення заборгованості у сумі 19 002,26 грн. до черговості виплати за рішенням суду, що набрали законної сили у 2018 році.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для накладення на керівника відповідача, відповідального за виконання цього судового рішення, штрафу в сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328, 382 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 травня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.