Справа № 500/1791/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1791/25

06 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області №45 від 18.03.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на п`ять років відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 17.02.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка набула право на призначення пенсії за віком за віком із зниженням пенсійного віку на п`ять років відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки проживає у м. Заліщики Тернопільської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

11.03.2025 позивачка звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, рішенням якого №45 від 18.03.2025 позивачці відмовлено в призначенні пенсії. Підставою відмови у призначенні пенсії слугувало те, що документами не підтверджено право позивачки на зниження пенсійного віку, оскільки період позивачки на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 3 роки 4 місяці (з 31.03.1986 по 25.08.1989), тобто менше 4 років, що не дає права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку.

Позивачка не погоджується з такою відмовою відповідача та стверджує, що відповідач взяв до уваги лише той період проживання, який зазначений у довідці №87 від 28.01.2025 виданої виконавчим комітетом Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області. При цьому не зарахував до періоду проживання період навчальних канікул, в який позивачка працювала на посаді технічного працівника з 04.06.1990 по 21.09.1990, з 03.06.1991 по 27.09.1991, з 01.06.1992 по 28.08.1992, з 25.01.1993 по 25.02.1993 у ВАТ «Заліщицький маслозавод».

На думку позивачки, подані нею документи, при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України, не викликають сумнівів щодо її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п`ять років є необґрунтованою.

Ухвалою суду від 01.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

17.04.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що довідкою №87 від 28.01.2025, виданої Заліщицькою міською радою Чортківського району Тернопільської області підтверджено період роботи (проживання) позивачки на території зони посиленого радіологічного контролю у м. Заліщики, вул. С.Бандери, 98, кв. 1 з 31.03.1986 по 25.08.1989 та з 13.08.1993 по теперішній час (28.01.2025):

з 31.03.1986 по 25.08.1989 3 роки 4 місяці;

з 13.08.1993 по 31.12.2014 21 рік 4 місяці 19 днів.

Станом на 01.01.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю позивачка проживала 3 роки 4 місяці (з 31.03.1986 по 25.08.1989). До періоду роботи (проживання) на території зони посиленого радіологічного контролю позивачки не зараховано періоди роботи з 04.06.1990 по 21.09.1990, з 03.06.1991 по 27.09.1991, з 01.06.1992 по 28.08.1992.

Відповідно до наданого диплому НОМЕР_1 від 30.06.1993 та довідки №232 від 24.09.2024, виданої Хмельницьким національним університетом в період з 25.09.1989 по 16.06.1993 позивачка навчалася в Хмельницькому технологічному інституті.

Згідно довідки №65 від 20.09.1993, виданої ВАТ Заліщицький маслозавод (Тернопільська область м. Заліщики) працювала на посаді технічного працівника з 04.06.1990 по 21.09.1990, з 03.06.1991 по 27.09.1991, з 01.06.1992 по 28.08.1992. При цьому спірний період роботи у ВАТ Заліщицький маслозавод накладається на період навчання в Хмельницькому технологічному інституті.

За результатами розгляду документів доданих до заяви: підтверджений період проживання заявника на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 3 роки 4 місяці (з 31.03.1986 по 25.08.1989), що не дає права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону ЧАЕС, оскільки станом на 1 січня 1993 року позивачка не проживала (не відпрацювала) 4 роки на території зони посиленого радіологічного контролю.

Відповідач з посиланням на пенсійне законодавство зазначає, що прийняв правомірне рішення, відтак просить відмовити у задоволенні позову.

01.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у які позивачка просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Торське Заліщицького району Тернопільської області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 місто Заліщики включено до переліку населених пунктів віднесених до 4 зони посиленого радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 виданого Тернопільською обласною держадміністрацією 03.05.1993, позивачка є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) (арк.справи 14).

11.03.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До заяви про призначення пенсії позивачка, зокрема, надала:

трудову книжку НОМЕР_3 від 03.09.1987;

диплом НОМЕР_1 від 30.06.1993;

довідку №232 від 24.09.2024, видану Хмельницьким національним університетом, про те, що в період з 25.09.1989 по 16.06.1993 навчалась в Хмельницькому технологічному інституті довідку від 20.09.1993 № 65, видану ВАТ «Заліщицький маслозавод»;

довідку від 28.01.2025 № 87, видану виконавчим комітетом Заліщинської міської ради Чортківського району Тернопільської області

посвідчення від 03.04.199 року НОМЕР_4 ;

посвідчення від 03.04.199 року НОМЕР_2 ;

свідоцтво про народження НОМЕР_5 .

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

За результатом розгляду заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №45 від 18.03.2025 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк.справи 16-17)

У цьому рішенні вказано, що вік заявниці 55 років 25 днів років, страховий стаж складає 35 років 02 місяці 14 днів.

За змістом оскаржуваного рішення за доданими документами період роботи (проживання) на території зони посиленого радіологічного контролю відповідно до статті 55 Закону ЧАЕС підтверджено довідкою №87 від 28.01.2025, виданої Заліщицькою міською радою Чортківського району Тернопільської області про проживання у зоні посиленого радіологічного контролю у м. Заліщики, вул. С.Бандери, 98, кв. 1 з 31.03.1986 по 25.08.1989 та з 13.08.1993 по теперішній час (28.01.2025):

з 31.03.1986 по 25.08.1989 3 роки 4 місяці;

з 13.08.1993 по 31.12.2014 21 рік 4 місяці 19 днів.

В той же час, до періоду роботи (проживання) на території зони посиленого радіологічного контролю позивачці не зараховано періоди роботи з 04.06.1990 по 21.09.1990, з 03.06.1991 по 27.09.1991, з 01.06.1992 по 28.08.1992.

Позивачка не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796 визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно проживали у зазначній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону №796 пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону №796, якщо не обумовлено інше.

Згідно частини третьої статті 55 Закону №796 призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058.

Згідно зі статтею 65 Закону № 796 документами, що підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повних роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Судом встановлено, що підставою для прийняття пенсійним органом рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку є те, що на його думку позивачка станом на 01.01.1993 проживала менше 4 років у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 15 Закону № 796 підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №501) (у редакції, чинній на дату видані посвідчення позивачу), яким визначені правила видачі посвідчень потерпілим унаслідок Чорнобильської катастрофи та коло осіб, яким вони видаються. У преамбулі до Порядку №501 визначено: дозволити використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень (без вкладишів до них) за зразками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 № 44 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В. (пункт 6 Порядку №501). Посвідчення є документом суворого обліку та звітності (пункт 13 Порядку №501).

Право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, працювали або проживали визначену кількість років у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення та мають визначений страховий стаж.

Суд встановив, що позивачка має посвідчення серії НОМЕР_2 видане Тернопільською обласною держадміністрацією 03.05.1993, яке підтверджує, що позивачка є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), доказів про анулювання/відкликання вк4азаного посвідчення серії матеріали справи не містять.

Згідно довідки №87 від 28.01.2025, виданої Заліщицькою міською радою Чортківського району Тернопільської області позивачка проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 з 31.03.1986 по 25.08.1989 та з 13.08.1993 по теперішній час (28.01.2025):

з 31.03.1986 по 25.08.1989 3 роки 4 місяці;

з 13.08.1993 по 31.12.2014 21 рік 4 місяці 19 днів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 місто Заліщики включено до переліку населених пунктів віднесених до 4 зони посиленого радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно довідки №232 від 24.09.2024, виданої Хмельницьким національним університетом позивачка навчалася в Хмельницькому технологічному інституті, зокрема:

наказом № 186-с від 28.08.1987 позивачка була зарахована на 1-й курс факультету вечірньо-заочного навчання, спеціальність «Машини і апарати легкої промисловості» (заочна форма навчання).

наказом № 12-е від 25 09.1989 переведена на 2-й курс технологічного факультету, спеціальність «Технологія швейних виробів» (денна форма навчання).

відрахована з числа студентів у зв`язку з успішним закінченням навчання у ВУЗі наказом № 135-с від 01.07.1993 (арк.справи 12).

Наведені обставини навчання у навчальному закладі (Хмельницькому технологічному інституті) з місцем знаходження у місті Хмельницькому свідчать, що позивачка у період навчання не могла постійно перебувати у м. Заліщики.

Разом з тим, судом встановлено, що у період навчання позивачка працювала на посаді технічного працівника з 04.06.1990 по 21.09.1990, з 03.06.1991 по 27.09.1991, з 01.06.1992 по 28.08.1992, що підтверджується довідкою №65 від 20.09.1993, виданою ВАТ «Заліщицький маслозавод» (місцезнаходження: Тернопільська область м. Заліщики).

В позовній заяві позивачка покликається на той факт, що у період канікул з 04.06.1990 по 21.09.1990, з 03.06.1991 по 27.09.1991, з 01.06.1992 по 28.08.1992 позивачка була працевлаштована та проживала у м. Заліщики.

Суд враховує, що видане позивачці посвідчення серії НОМЕР_2 громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), свідчить, що часу у період канікул, інших перерв між навчанням було достатньо, щоб зарахувати загальну тривалість проживання станом на 01.01.1993 як 4 роки, позаяк це було обов`язковою умовою для надання відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи з видачею зазначеного посвідчення.

У постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Суд звертає увагу, що відповідач не враховав, що період навчання позивачки у Хмельницькому технологічному інституті переривався на період канікул, про що свідчить архівна довідка №65 від 20.09.1993, видана ВАТ «Заліщицький маслозавод», що давало можливість позивачці працювати та проживати в м. Заліщики у періоди з 04.06.1990 по 21.09.1990 (3 місяці 18 днів), з 03.06.1991 по 27.09.1991 (3 місяці 25 днів), з 01.06.1992 по 28.08.1992 (2 місяці 28 днів), що складає 10 місяців 6 днів.

Також суд зауважує, що відсутність норми права, яка б врегульовувала порядок сумування періодів проживання в різних зонах радіоактивного забруднення не може впливати на право позивачки щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач у контексті повноважень перевірки інформації за наявного посвідчення та тягаря доказування не обґрунтував власну позицію і не спростував належними доказами доводи, що у період навчання під час канікул з 04.06.1990 по 21.09.1990, з 03.06.1991 по 27.09.1991, з 01.06.1992 по 28.08.1992 позивачка проживала в м. Заліщики, з урахуванням розмежування обставин навчання та виконання трудових обов`язків у певний час.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 зазначив: єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи із визначеними документами, що подаються до уповноваженого органу пенсійного фонду в установленому порядку.

Беручи до уваги зміст частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ураховуючи практику Верховного Суду, суд зазначає, що наявне у позивачки посвідчення постраждалого унаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4) за відсутності переконливих доказів зворотного підтверджує проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачка, відповідно статті 55 Закону №796 має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку не більше як на 5 років, оскільки величина зниження пенсійного віку є встановленою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №45 від 18.03.2025 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку позивачці.

Частиною третьою статті 55 №796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 32 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абзац 2 частина четверта статті 26 Закону №1058-ІV).

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років позивачка набуває в 55 років та за наявності страхового стажу (на момент досягнення 55-го віку) 32 роки.

Судом встановлено, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (11.03.2025) вона досягла віку 55 років 0 місяців 25 днів та має страховий стаж понад 35 років 2 місяці 14 днів.

Отже в досліджуваній ситуації виконано умови для призначення позивачці пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі її заяви від 11.03.2025.

Відтак, порушене право позивачки підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області №45 від 18.03.2025 про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та відновленню шляхом зобов`язання Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити позивачці пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досягла пенсійного віку з урахуванням його зменшення на 5 років відповідно до положень статті 55 Закону №796-ХІІ 16.02.2025, а звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення такої пенсії відбулося 11.03.2025, то порушене право позивачки слід відновити з 17.02.2025 (день, що настав за днем досягнення пенсійного віку).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області виплачувати пенсію, суд враховує наступне пенсію.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до матеріалів справі місцем фактичного проживання позивачки є АДРЕСА_1 , отже, у суду відсутні правові підстави покладати на Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області обов`язок здійснювати виплату пенсії позивачці, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 КАС України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачкою витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області №45 від 18.03.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити з 17.02.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на п`ять років відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, Херсонський р-н, Херсонська обл.,73028, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.