Справа № 380/22123/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 рокусправа № 380/22123/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів -

УСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 1660,72 грн.

Згідно з відповіддю № 882769 від 04.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманою на запит судді з метою з`ясування інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, таке місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби від 27.03.2024 року № 546-вн, командиру військової частини НОМЕР_1 стало відомо про заборгованість сержанта по контракту ОСОБА_1 перед військовою частиною. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2017 року № 179 сержанта за контрактом ОСОБА_1 призначеного наказом командира окремої механізованої бригади від 29.08.2017 року № 160-РС на посаду командира відділення розвідувального взводу 1-го механізованого батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , з 30.08.2021 року зарахований до списків особового складу частини. Повідомив, що відповідач за період проходження служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном. Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування від 30.07.2021 року № 2937/187/1221 сержанту ОСОБА_1 Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 , було видано речове майно згідно визначених чинним законодавством норм. Зазначив, що відповідно до п. 4 Розділу 3 Інструкцій «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженого наказом Міністра оборони України від 29.04. 2016 року № 232, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання наступило за час проходження служби. Стверджує, що на момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки від 05.01.2022 року № 1 про взаємозалік грошових коштів за речове майно, за сержантом ОСОБА_1 залишилась заборгованість за видані військовослужбовцю предмети речового майна особистого користування, строки яких не закінчились, у розмірі 5245 (п`ять тисяч двісті сорок п`ять) гривень 16 копійок. Вказав, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2022 року № 31 сержанта ОСОБА_1 керуючись частиною першою, другою статті 3, частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ, за втрату через необережність майна, виданого йому в особисте користування притягнуто до повної матеріальної відповідальності, в розмірі 5245 (п`ять тисяч двісті сорок п`ять) гривень 16 копійок. При звільненні з військової служби сержанту ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення з якого 3584 гривні 44 копійки було утримано в рахунок погашення збитків нанесених державі. Подальше стягнення не можливе у зв`язку з виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , залишок до утримання складає 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) гривень 72 копійки. У зв`язку з невідшкодуванням вказаної заборгованості державі заподіяна шкода в розмірі заборгованості - 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) гривень 72 копійки. Тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 04.11.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 04.11.2024 вручено відповідачу 13.11.2024, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення за ШКІ № 149. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом день розгляду справи не скористався, відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Відповідно до рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби від 27.03.2024 року № 546-вн, командиру військової частини НОМЕР_1 стало відомо про заборгованість сержанта по контракту ОСОБА_1 перед військовою частиною.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2017 року № 179 сержанта за контрактом ОСОБА_1 призначеного наказом командира окремої механізованої бригади від 29.08.2017 року № 160-РС на посаду командира відділення розвідувального взводу 1-го механізованого батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , з 30.08.2021 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважається таким, що з 29.08.2021 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до картки обліку матеріальних засобів особистого користування від 30.07.2021 року № 2937/187/1221 сержанту ОСОБА_1 Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 , видано речове майно згідно визначених чинним законодавством норм.

Як слідує з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2022 року № 31 сержанта ОСОБА_1 керуючись частиною першою, другою статті 3, частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10. 2019 року № 160-ІХ, за втрату через необережність майна, виданого йому в особисте користування притягнуто до повної матеріальної відповідальності, в розмірі 5245,16 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2022 року № 8 сержанта за контрактом ОСОБА_1 командира відділення кулеметного взводу НОМЕР_2 механізованого батальйону, звільненого наказом командира окремої механізованої бригади від 14.01.2022 року № 11-PC з військової служби у запас відповідно до підпункту д пункту другого частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (через службову невідповідність), з 14.01.2022 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При звільненні з військової служби сержанту ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення з якого 3584 гривні 44 копійки було утримано в рахунок погашення збитків нанесених державі.

Відповідач надіслав ОСОБА_1 на адресу проживання претензію в якій повідомлено про заборгованість в сумі 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) гривень 72 копійки перед військовою частиною НОМЕР_1 , та запропоновано у добровільному порядку перерахувати кошти на вказаний у претензії розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку з несплатою відповідачем коштів в сумі 1660,72 грн, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» № 1075-XIV від 21.09.1999 (далі - Закон № 1075-XIV) військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону № 1075-XIV, Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

За приписами ст. 3 Закону № 1075-XIV, військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1075-XIV передбачено, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII, продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, зберігаються продовольче, речове та інші види забезпечення, передбачені цією статтею, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут).

Згідно із статтею 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За приписами статей 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Суд встановив, що відповідач проходив службу в Збройних Силах України, був забезпечений речовим майном згідно з нормами забезпечення та інвентарним майном, що підтверджується картки обліку № 2962/2624 від 17.08.2018 року.

Наказом Міноборони від 29.06.2016 № 232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція № 232), якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори.

Відповідно до абзацу 12 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно з пунктом 29 розділу V Інструкції № 232, в редакції, станом на час спірних правовідносин, при звільненні військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період вони вибувають з майном особистого користування. Речі, які ними не були отримані з будь-яких причин за період служби, під час звільнення не видаються. Інвентарні речі здаються на речовий склад військової частини. На майно, яке вибуває зі звільненими, виписується атестат. Предмети речового майна переходять у їх власність.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (надалі - Закон № 160-IX).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 статті 1 Закону № 160-ІХ).

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону № 160-ІХ, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Наявними у справі доказами підтверджується, що загальна сума прямої дійсної шкоди, завданої державі ОСОБА_1 внаслідок невідшкодування вартості виданих військовослужбовцю предметів речового майна особистого користування, строки носіння яких не закінчилися, становить 1660,72 грн.

При цьому, відповідач доказів добровільної сплати зазначених коштів до суду не подав.

Тому, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи про наявність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 256, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) кошти в сумі 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) грн 72 коп.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Р.П. Качур