Справа № 420/12313/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовського, 37, м. Одеса, 65091), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ ПВР), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача ВП №73707951 від 14.04.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Представник позивача зазначив, що ГУ ПФУ на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 по справі №420/20618/23, яке набрало законної сили 24.11.2023, ОСОБА_1 11.01.2024 проведено нарахування з 01.12.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Розмір пенсії з 01.02.2024 становитиме 13584,21 грн.

Сума доплати за період з 01.12.2021 по 31.01.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 52000 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Головне управління внесло відомості про рішення по справі №420/20618/23 до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Оскільки Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Також державним виконавцем не взято до уваги, що для застосування відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу необхідна сукупність наступних умов: 1. факт невиконання рішення про зобов`язання боржника виконати певні дії; 2. невиконання зумовлено неповажними причинами.

Оскільки відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів на виплату заборгованості по пенсії не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Однак вказані обставини не враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови, що призвело до порушення норм законодавства та безпідставного притягнення боржника до відповідальності.

Ухвалою суду від 23.04.2025 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ, призначено судове засідання для розгляду заяви.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що рішення суду виконано частково, а саме в частині проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак за результатами опрацювання та перевірки наданих на адресу відділу відомостей встановлено, що рішення суду в частині виплати ОСОБА_2 суми коштів, нарахованих на виконання рішення суду в сумі 52000 грн не виконано без поважних причин.

У зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем відділу керуючись вимогами статей 63,75 Закону №1404-VIII 14.04.2025 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.

Представник зазначив, що заявлені ГУ ПФУ підстави для невиконання рішення суду в частині відсутності коштів для виконання рішення, не являється підставою для звільнення від обов`язку боржника виконати рішення негайно, так як, саме на органи державної влади покладено обов`язок забезпечити належне фінансування відповідних виплат.

Відсутність коштів у кошторисі не звільняє державу в особі ГУ ПФУ від обов`язку здійснити таку виплату. Обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату нарахованої доплати пенсії не ґрунтується на нормах закону та не підтверджено належними доказами. Здійснення розрахунку на доплату пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі. Більше того, боржником не надано жодних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, а також не зазначено, які заходи вживаються для вирішення питання щодо виділення коштів.

Здійснення розрахунку на доплату пенсії та внесення рішення до реєстру судових рішень, з урахуванням скасування Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

На підставі викладено в межах ВП №73707951 Відділом ПВР 14.04.2025 року винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. Постанова про накладення штрафу є своєрідним захистом прав стягувача та стимулюванням виконання рішення суду боржником. Однак ГУ ПФУ витрачає безпідставно кошти з Державного Бюджету на непотрібні оскарження штрафів, шляхом сплати судового збору, тоді як ці кошти можливо б було направити на виконання рішень судів.

Третя особа без самостійних вимог пояснення по справі до суду не подала.

До суду від представника ГУ ПФУ надійшло клопотання про проведення судового засідання без їх участі.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, на підставі ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон України №1404- VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Статтею 18 Закону встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 ст.28 Закону встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 по справі №420/20618/23, яке набрало законної сили 24.11.2023, зобов`язано ГУ ПФУ нарахувати та виплатити з 01.12.2021 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

07.12.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист по справі №420/20618/23 на вимогу зобов`язального характеру.

Відділом ПВР 03.01.2024 року за заявою стягувача прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №73707951 з виконання виконавчого листа №420/20618/23 від 07.12.2023 року.

ГУ ПФУ 11.01.2024 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2021 року із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно постанови КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Розмір пенсії з 01.02.2024 становить 13584,21 грн.

Сума доплати за період з 01.12.2021 по 31.01.2024 склала 52000 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Про виконання рішення суду ГУ ПФУ в межах повноважень повідомлено державного виконавця листом від 15.01.2024 №1500-0505-5/7180, у якому боржник ГУ ПФУ повідомляв про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 по справі №420/20618/23 та те, що вже проведено перерахунок пенсії з 01.12.2021 з урахуванням доплати до пенсії.

Відділом ПВР 14.04.2025 року у ВП №73707951 прийнята постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на ГУ ПФУ.

ГУ ПФУ, вважаючи протиправною постанову відповідача від 14.04.2025 року у ВП №73707951 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн, звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи та надані докази суд дійшов висновку про наявність у відповідача правових підстав для застосування ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) про накладення за невиконання рішення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

Згідно зі змістом ст.75 Закону №1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.

Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Вирішуючи питання правомірності прийнятої відповідачем оскаржуваної постанови від 14.04.2025 року у ВП №73707951 про накладення штрафу, встановленню підлягають обставини виконання ГУ ПФУ рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 по справі №420/20618/23.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду боржник ГУ ПФУ зобов`язаний з 01.12.2021 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

У матеріалах виконавчого провадження наявний перерахунок пенсії з 01.12.2021 з урахуванням доплати до пенсії 2000 грн, який проведено ГУ ПФУ 11.01.2024 року, тобто після відкриття 03.01.2024 року виконавчого провадження №73707951.

Однак сума заборгованості після перерахунку пенсії за минулий період з 01.12.2021 по 31.01.2024, що склала 52000 грн, стягувачу не виплачена.

Разом з тим, судовим рішенням по справі №420/20618/23 зобов`язано позивача здійснити з 01.12.2021 року саме виплату перерахованої ОСОБА_1 пенсії.

Суд вважає, що не виконання рішення суду в частині виплати стягувачу доплати до пенсії у розмірі 2000 грн за минулий період з 01.12.2021 року у розрахунок заборгованості пенсії не підтверджена поважними причинами.

Матеріали справи не містять відомостей та належних доказів щодо вчинення ГУ ПФУ належних дій, спрямованих на виконання рішення суду від 24.10.2023 по справі №420/20618/23, зокрема відсутні докази про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості по пенсії ОСОБА_1 станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

ГУ ПФУ доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду по справі №420/20618/23 до ВДВС не надано, як і не надано таких доказів до суду.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу останнім було встановлено факт невиконання ГУ ПФУ судового рішення без поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

ЄСПЛ у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

З огляду на відсутність об`єктивних причин для невиконання рішення суду та ненадання витребуваних доказів, суд дійшов висновку, що постанова Відділу ПВР від 14.04.2025 ВП №73707951 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн є правомірною та обґрунтованою відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». Невиконання судового рішення відбулося без поважних причин, а доводи ГУ ПФУ не підтверджені жодними належними доказами.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 14.04.2025 ВП №73707951 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва

.