Справа № 400/9908/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/9908/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Чуб Тетяни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Гордієнко Т.О. у місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року адвокат Чуб Тетяна Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі Відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області) в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області, яка оформлена листом від 30.09.2024 року у проведенні перерахунку пенсійної виплати з урахуванням заробітної плати за період з 09.03.2010 року по 09.04.2010 року, з 04.03.2011 року по 10.01.2012 року, з 26.03.2012 року по 22.02.2013 року, з 19.03.2013 року по 24.01.2014 року, з 26.05.2014 року по 19.03.2015 року, з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року, з 29.04.2016 року по 31.03.2017 року, з 07.07.2017 року по 26.09.2020 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010 року на підставі довідок, виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА» за 2010 рік № 3 від 09.06.2021 року, за 2011 рік № 4 від 16.06.2021 року, за 2012 рік № 5 від 16.06.2021 року, за 2013 рік № 6 від 16.06.2021 року, за 2014 рік № 7 від 16.06.2021 року, за 2015 рік № 9 від 16.06.2021 року, за 2016 рік № 541 від 09.06.2021 року, за 2017 рік № 542 від 09.06.2021 року, за 2018 рік від 09.06.2021 року, за 2019 рік від 09.06.2021 року, за 2020 рік від 09.06.2021 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 30.04.2024 року з урахуванням заробітної плати за період з 09.03.2010 року по 09.04.2010 року, з 04.03.2011 року по 10.01.2012 року, з 26.03.2012 року по 22.02.2013 року, з 19.03.2013 року по 24.01.2014 року, з 26.05.2014 року по 19.03.2015 року, з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року, з 29.04.2016 року по 31.03.2017 року, з 07.07.2017 року по 26.09.2020 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010 року на підставі довідок, виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА» за 2010 рік № 3 від 09.06.2021 року, за 2011 рік № 4 від 16.06.2021 року, за 2012 рік № 5 від 16.06.2021 року, за 2013 рік № 6 від 16.06.2021 року, за 2014 рік № 7 від 16.06.2021 року, за 2015 рік № 9 від 16.06.2021 року, за 2016 рік № 541 від 09.06.2021 року, за 2017 рік № 542 від 09.06.2021 року, за 2018 рік від 09.06.2021 року, за 2019 рік від 09.06.2021 року, за 2020 рік від 09.06.2021 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Відповідач протиправно при розрахунку пенсії Позивача не врахував довідки про заробітну плату, які Позивач отримував під час роботи в російській федерації.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Позивача звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та не ґрунтується на засадах верховенства права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення повністю та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки долучені до позову спірні довідки підтверджують сплату податку у розмірі 13%, загальну суму доходу та податку за підсумками податкового періоду за ставкою 30%, містять печатку зазначеного підприємства, підписи головного бухгалтера, ідентифікаційний номер Позивача, як платника податків на території рф. Відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків.

До цього ж, враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації про трудову діяльність на території російської федерації, покладання на Позивача додаткових обов`язків, щодо доведення факту виконання роботодавцем своїх обов`язків, буде непропорційним обмеженням права Позивача на отримання пенсії з урахуванням заробітної плати отриманої за період роботи на території рф, тим більше за відсутності доказів того, що страхові внески не сплачувалися.

10.03.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» Відповідач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про законність оскаржуваного судового рішення, прийнятого з урахуванням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а також із повним з`ясуванням усіх обставин, які мали значення для справи. Тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 08.02.2024 року Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.02.2024 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області розглянуло заяву Позивача за принципом екстериторіальності та прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії № 95 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу, Позивач оскаржив його у судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року по справі № 400/2080/24 позов Позивача було задоволено часткове, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення від 15.02.2024 року № 95;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу Позивача: період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; період роботи з 22.08.1979 року по 30.06.1980 року; періоди роботи з 01.05.2005 року по 31.05.2005 року, з 01.10.2005 року по 20.09.2006 року, з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву Позивача від 08.04.2024 року про призначення пенсії за віком.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 року по справі № 400/2080/24 частково задоволення апеляційну скаргу Позивача, а саме:

- рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу Позивача періодів роботи на території російської федерації згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.03.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу Позивача періоди роботи з 09.03.2010 року по 09.04.2010 року, з 04.03.2011 року по 10.01.2012 року, з 26.03.2012 року по 22.02.2013 року, з 19.03.2013 року по 24.01.2014 року, з 26.05.2014 року по 19.03.2015 року, з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року, з 29.04.2016 року по 31.03.2017 року, з 07.07.2017 року по 26.09.2020 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010 року;

- в іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року залишено без змін.

Виконуючи рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 року по справі № 400/2080/24 Відповідач призначив Позивачу пенсію за віком, проте без врахування заробітної плати за період роботи: - з 09.03.2010 року по 09.04.2010 року, з 04.03.2011 року по 10.01.2012 року, з 26.03.2012 року по 22.02.2013 року, з 19.03.2013 року по 24.01.2014 року, з 26.05.2014 року по 19.03.2015 року, з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року, з 29.04.2016 року по 31.03.2017 року, з 07.07.2017 року по 26.09.2020 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010 року.

У вересні 2024 року представник Позивача звернувся до Відповідача із вимогою здійснити розрахунок та виплату пенсії Позивачу із врахуванням заробітної плати за період роботи: - з 09.03.2010 року по 09.04.2010 року, з 04.03.2011 року по 10.01.2012 року, з 26.03.2012 року по 22.02.2013 року, з 19.03.2013 року по 24.01.2014 року, з 26.05.2014 року по 19.03.2015 року, з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року, з 29.04.2016 року по 31.03.2017 року, з 07.07.2017 року по 26.09.2020 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010 року на підставі довідок, виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА» за 2010 рік № 3 від 09.06.2021 року, за 2011 рік № 4 від 16.06.2021 року, за 2012 рік № 5 від 16.06.2021 року, за 2013 рік № 6 від 16.06.2021 року, за 2014 рік № 7 від 16.06.2021 року, за 2015 рік № 9 від 16.06.2021 року, за 2016 рік № 541 від 09.06.2021 року, за 2017 рік № 542 від 09.06.2021 року, за 2018 рік від 09.06.2021 року, за 2019 рік від 09.06.2021 року, за 2020 рік від 09.06.2021 року.

Листом від 03.10.2024 року Відповідач повідомив, що судові рішення по справі № 400/2080/24 виконано Головним управлінням в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV. До страхового стажу Позивача було зараховано усі спірні періоди, в свою чергу зобов`язань щодо обчислення середньомісячного заробітку, з урахуванням довідок про заробітну плату за періоди роботи протягом 2010-2020 років, на Головне управління зазначеними судовими рішеннями покладено не було.

Вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області у проведені перерахунку пенсійної виплати з урахуванням заробітної плати відповідно до довідок про доходи та відрахування податку фiзичноi особи, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції, врахувавши правові висновку Верховного Суду, викладених у постанові від 06.11.2023 року по справі № 560/764/21, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період, проте надані до позову довідки не містять відомостей щодо відрахувань із заробітної плати страхових внесків до пенсійного фонду рф, відтак відсутні підстави для перерахунку пенсії Позивача з урахуванням довідок про доходи, виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частинами 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1, 2 та 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 1 статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями пункту а) частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Статтею 66 Закону № 1788 передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.2001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російській федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації (частина перша статті 14 Федерального закону № 173-ФЗ).

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. Тобто, врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, можливе лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 року по справі № 291/99/17, від 06.11.2023 року по справі № 560/764/21.

Так, колегію суддів встановлено, що на виконання судових рішень до страхового стажу Позивача зараховано періоди роботи на території російській федерації з 09.03.2010 року по 09.04.2010 року, з 04.03.2011 року по 10.01.2012 року, з 26.03.2012 року по 22.02.2013 року, з 19.03.2013 року по 24.01.2014 року, з 26.05.2014 року по 19.03.2015 року, з 20.03.2015 року по 01.03.2016 року, з 29.04.2016 року по 31.03.2017 року, з 07.07.2017 року по 26.09.2020 року у ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА».

Разом з тим, Відповідач не врахував заробітну плату, яку отримував Позивач протягом вищевказаних періодів, відображену у довідках № 3 від 09.06.2021 року, № 4 від 16.06.2021 року, № 5 від 16.06.2021 року, № 6 від 16.06.2021 року, № 7 від 16.06.2021 року, № 9 від 16.06.2021 року, № 541 від 09.06.2021 року, № 542 від 09.06.2021 року, за 2018 рік від 09.06.2021 року, за 2019 рік від 09.06.2021 року, за 2020 рік від 09.06.2021 року.

При цьому судом першої інстанції достовірно встановлено, що із заробітної плати Позивача будь-які відрахування до пенсійного фонду російської федерації не здійснювались.

Тобто, Позивач протягом вказаних періодів отримував заробітну плату без жодних нарахувань та відрахувань страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 21.02.2020 року по справі № 291/99/17 дійшов висновку про врахування відомостей зазначених у довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російській федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.11.2023 року по справі № 560/764/21.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані Позивачем довідки не містять відомостей щодо відрахувань із заробітної плати страхових внесків в пенсійний фонд рф, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії Позивача з урахуванням довідок про доходи, виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА», відтак позов не підлягає до задоволенню.

Отже, установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Чуб Тетяни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко