Справа № 160/31453/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Суть спору: 26.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій вона просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
18.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що за даними ІКС та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником об`єктів житлової, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 551,8 кв.м, та 15 (п`ятнадцяти) квартир. Вказує, що розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2021-2023 рік проводиться в автоматизованому режимі за даними ІКС. Звертає увагу, що право на пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відповідно до рішення Слобожанської селищної ради від 29.06.2021 №788/8/VIII, мають пенсіонери за віком, якщо в їх власності перебувають об`єкти житлової нерухомості, але не більше одного об`єкта. Відтак, відповідач заперечує право позивача на пільгу, оскільки ОСОБА_1 є власником більш ніж одного об`єкта житлової нерухомості. Також, відповідач заперечує будь-яке порушенням процедури направлення оскаржуваних рішень, оскільки вони надсилалися на податкову адресу позивача відповідно до даних ДРФО. Відтак, оскаржувані рішення, на переконання відповідача, вважаються належним чином врученими платнику податків. Також, відповідач звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не зверталася до податкового органу із заявою за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних, про зміну своєї податкової адреси не повідомляла. Наголошує на тому, що факт затримки контролюючим органом направлення податкових повідомлень-рішень є виключно підставою для звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак не може бути підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо сплати сум нарахованого податку. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не зверталися.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянка України, є пенсіонеркою та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, позивачка ОСОБА_1 з 21.12.2019 є власником:
· житлового будинку літ. А-2 загальною площею 299,6 кв.м, житловою площею 146,9 кв.м;
· житлового будинку літ. Б-2 загальною площею 252,2 кв.м, житловою площею 83,6 кв.м;
· літ. В вбиральня;
· літ. Г, Д сарай;
· літ. Е навіс;
· басейн;
· №1-4, І, ІІ споруди.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №407314862, у позивачки ОСОБА_1 перебувають або перебували у власності наступні об`єкти нерухомого майна, які підлягали або підлягають оподаткуванню:
· житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 551,8 кв.м, дата державної реєстрації права власності 06.02.2020, частка власності - 1;
· квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 20.12.2019;
· квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 61,7 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 17.12.2021;
· квартира за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 82,0 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 26.12.2020;
· квартира за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 42,1 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 21.08.2019;
· квартира за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 37,9 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 20.11.2020;
· квартира за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 64,4 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 15.02.2022;
· квартира за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 43,3 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 02.06.2020;
· квартира за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 37,1 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 11.12.2020;
· квартира за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 65,4 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 18.11.2020;
· квартира за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею 62,9 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1;
· квартира за адресою: АДРЕСА_12 , загальною площею 83,2 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 22.11.2019;
· квартира за адресою: АДРЕСА_13 , загальною площею 37,9 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 08.09.2020;
· квартира за адресою: АДРЕСА_14 , загальною площею 65,0 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1;
· квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1;
· квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 82,8 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1.
13.12.2023 та 12.02.2024 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняло спірні податкові повідомлення-рішення з нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на об`єкт житлової нерухомості (житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 .
Зокрема, були прийняті податкові повідомлення-рішення:
Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення, зазначені податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були надіслані позивачці за адресою: АДРЕСА_15 .
Однак, ці відправлення позивачкою не були отримані, оскільки вона не проживає за цією адресою з вересня 2005 року, що підтверджується штампом у паспорті.
Вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
З огляду на доводи, якими позивач обґрунтовує протиправність оскаржуваних рішень, з`ясуванню та оцінці підлягають наступні обставини:
- дотримання відповідачем порядку надіслання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги;
- наявності права позивача на зменшення бази оподаткування об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у його власності, на підставі пп.266.4.1. ПК України;
- наявності права позивача на пільгу, встановлену органом місцевого самоврядування для пенсіонерів за віком;
- правильності розрахунку суми податку на нерухоме майно в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.
Щодо дотримання відповідачем порядку вручення оскаржуваних рішень.
За правилами пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - так само) податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 та 42.3 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Абзацами першим-третім пункту 45.1 статті 45 ПК України встановлено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься, зокрема інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.4 статті 70 ПК України).
Під час розгляду справи встановлено, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були направлені ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_15 , яка відповідала його податковій адресі відповідно до даних ДРФО.
Разом з тим, позивач вказує, що з вересня 2005 року остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16 .
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення.
Доказів того що контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання, матеріали справи не містять.
Отже, не відповідають дійсності, а, відтак, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних рішень, зазначені позивачем у позові обставини щодо недотримання податковим органом порядку вручення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.
Щодо наявності у позивача права на зменшення бази оподаткування об`єктів житлової нерухомості на підставі пп.266.4.1. ПК України, а також наявності пільги як пенсіонера за віком.
Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Пунктом 8.3 ст. 8 ПК України визначено, що до місцевих податків належать податки та збори, встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їхніх повноважень і які є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до пп. 10.1 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.
Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений у натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їхньою згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.
Відповідно до пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їхньої кількості на 60 кв.м;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їхньої кількості на 120 кв.м;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їхніх часток) на 180 кв.м.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їхніми власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м бази оподаткування.
Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
29.06.2021 Слобожанською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області прийнято рішення №788-8/VIII «Про встановлення податку та пільг на нерухоме майно», яким, зокрема, затверджено пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, за переліком згідно з додатком 2.
Згідно з Переліком пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, пільги встановлюються на 01.01.2022 і вводяться в дію з 01.01.2022.
Зі змісту цього Переліку вбачається, що для пенсіонерів за віком встановлена пільга зі сплати податку у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік.
Пільга встановлюється з об`єктів житлової нерухомості та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності, але не більше одного об`єкту.
Отже, суд підсумовує, що на території Слобожанської селищної ради в період 2022 року для пенсіонерів за віком діяла пільга зі сплати податку на один об`єкт нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік.
Згідно з п. 12.3 ст. 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Підпунктом 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них. Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України).
Підпунктом 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Оскільки Слобожанською селищною радою жодного рішення про встановлення місцевих податків та зборів за 2023 рік не приймалося, тому, з огляду на положення підпункту 12.3.5. п.12.3. ст. 12 ПК України, рішення №788-8/VIII «Про встановлення податку та пільг на нерухоме майно» діє у 2023 податковому періоді.
Зазначене рішення Слобожанської селищної ради судом не визнавалося протиправним чи нечинним.
Відповідачем протилежного не доведено.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком з лютого 2011 року, що підтверджується пенсійним посвідченням, відповідач повинен був враховувати у своїй діяльності зазначене рішення сесії Слобожанської селищної ради, що визначає 100-відсоткову пільгу для пенсіонерів за віком при сплаті ними податку на один об`єкт нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.
Доказів того, що позивач використала пільгу при сплаті податку на інший об`єкт нерухомості, який був у її власності на момент спірних правовідносин та відмінний від того, на який нараховано податок за спірними рішеннями, відповідачем не надано.
Суд зазначає, що позивачкою не надано доказів наявності пільг зі сплати податку на нерухоме майно за цей період, а тому ця вимога не підлягає задоволенню.
Так, рішення Слобожанської селищної ради №788-8/VІІІ щодо пільг на об`єкти житлової нерухомості, в тому числі для пенсіонерів, набрало чинності лише з 01.01.2022.
Зокрема, позивач зазначив, що відповідачем не зменшено базу оподаткування за 2021 рік на 180 кв.м, як це визначено положеннями пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, що призвело до неправильного розрахунку податку.
З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їхньої кількості на 60 кв.м;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їхньої кількості на 120 кв.м;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їхніх часток) на 180 кв.м.
При цьому, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту (пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України).
Тобто, якщо у платника податків у власності знаходяться різні типи об`єктів житлової нерухомості, то для зменшення бази оподаткування об`єктів житлової нерухомості на 180 кв.м. площа всіх об`єктів у власності не повинна перевищувати 900 кв.м. (п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту).
Відповідачем надано до суду розрахунок податку на нерухоме майно, відміннне від земельної ділянки, за 2021 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , з якого вбачається, що сумарна загальна площа належних позивачу об`єктів або їх часток перевищує 900 кв.м., окрім грудня 2021 року.
На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано до суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєструзаборон відуження об`єктів нерухомого майна.
Позивачем зазначені у відповідних реєстрах обставини не спростовано.
Отже, в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовна заява позивачки підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС).
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2559,63 грн.
Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2559,63 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 72 77, 243 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд, -
В іншій частині позовної заяви відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон