Справа № 380/22599/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/22599/24 пров. № А/857/7417/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕДЗВІН" на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року з питань вжиття заходів забезпечення позову (суддя Андрусів У.Б., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕДЗВІН", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Львівська міська рада, Міністерство культури та стратегічних комунікацій про відновлення пам`ятки національного значення,-

ВСТАНОВИВ:

Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради у листопаді 2024 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕДЗВІН", в якому просило: зобов`язати відповідача відновити пам`ятку національного значення «Ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг 328» на вул. Грабовського, буд. 11, привівши до попереднього стану корпус №4, який нерозривно пов`язаний із вказаним об`єктом культурної спадщини.

Позивач 28.01.2025 звернувся з заявою про забезпечення позову, у якій просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕДЗВІН» чи іншим особам виконувати будь-які роботи на будівлі корпусу №4, яка нерозривно пов`язана з пам`яткою національного значення «Ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг 328» (1851-1854, 1941-1944)» (внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2012 №929 з ох. №130026-Н) на вул. Грабовського, 11 у м. Львів.

В обґрунтування заяви зазначає, що в межах історичного ареалу міста, буферній зоні об`єкта всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Львів: Ансамбль історичного центру» на вул. П. Грабовського, 11, розташована пам`ятка національного значення «Ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг-328» (1851-1854, 1941-1944)» (внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2012 N 929 з ох. №130026-Н). 04.06.2024 Міністерством культури та інформаційної політики України ТОВ «ПЕРЕДЗВІН» видано припис № 7/56/24 про припинення проведення робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення будівлі корпусу № 4 по вул. П. Грабовського, 11 у м. Львові». Констатує, що будівля № 4 на вул. Грабовського П., 11 у м. Львові належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕДЗВІН». Стверджує, що незважаючи на винесений припис, відповідачем продовжується здійснення земляних та будівельних робіт, на підтвердження чого покликається на Акти візуального обстеження (зовнішньої конфігурації та функціонального призначення будівлі корпусу № 4 по вул. П. Грабовського, 11 у м. Львові) від 12.08.2024, 06.01.2025. З огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду та можливість повернути пам`ятці історії, архітектури та містобудування національного значення свій вигляд, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року заяву задоволено. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕДЗВІН» чи іншим особам виконувати будь-які роботи на будівлі корпусу №4, яка нерозривно пов`язана з пам`яткою національного значення «Ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг 328» (1851-1854, 1941-1944)» (внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2012 №929 з ох. №130026-Н) на вул. Грабовського, 11 у м. Львові до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Не погодившись із таким судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що предметом позову в даній справі є питання правомірності вчинення будівельних робіт у належній відповідачу будівлі №4, яка розміщена на вул.Грабовського, 1 м.Львів. Вказує, що у зв`язку з аварійним станом вказаної будівлі відповідач прийняв рішення розпочати її ремонт. Зазначає, що для проведення капітального ремонту було отримано всі необхідні дозвільні документи та укладено договір з підрядною організацією. Стосовно наявного припису Міністерства культури та інформаційної політики України від 04.06.2024 №7/56/24, то вказує що такий є протиправним та оскаржується в суді. Зазначає, що ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.08.2024 в межах кримінального провадження вже вжито заходи забезпечення кримінального провадження щодо будівлі №4 по вул. Грабовського, 11 у м.Львові. Вважає, що додаткове вжиття заходів забезпечення позову в межах даної справи є необґрунтованим, оскільки має місце подвійне забезпечення одних і тих самих позовних вимог.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на те, що подальше здійснення будівельних робіт на об`єкті (вул. Грабовського, буд. 11, корпус №4), який нерозривно пов`язаний із об`єктом культурної спадщини національного значення, може негативно вплинути на стан пам`ятки, спричинити загрозу її збереження, історичному середовищу м. Львова, а також буферній зоні об`єкта всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Львів. Ансамбль історичного центру», вважав обґрунтованим застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони здійснення будівельних робіт.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно з частиною першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 24 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, які суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Предметом спору у цій справі є відновлення пам`ятки національного значення «Ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг 328» на вул. Грабовського, буд. 11, шляхом приведення до попереднього стану корпусу №4, який нерозривно пов`язаний із вказаним об`єктом культурної спадщини.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, є Закон України від 08.06.2000 №1805-III «Про охоронну культурної спадщини» (далі Закон №1805-III).

Статтею 29 Закону №1805-III унормовано, що на фізичну або юридичну особу, діяльність якої негативно позначається на стані пам`ятки (створює загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам`ятки), покладається обов`язок вжити заходів, погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини, для запобігання такій загрозі та підтримання пам`ятки в належному стані за власні кошти.

За змістом ст. 30 Закону №1805-III органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно з матеріалами справи, Міністерством культури та інформаційної політики України ТОВ «ПЕРЕДЗВІН» видано припис від 04.06.2024 № 7/56/24 про негайне припинення проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлових приміщень без змін їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення будівлі корпусу №4 по вул. Грабовського, 11 у м. Львові, які виконуються в межах історичного ареалу м. Львів на території буферної зони об`єкта всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Львів. Ансамбль історичного центру», а також на території пам`ятки історії, архітектури та містобудування національного значення «Ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг-328» на вул. П. Грабовського, 11 у м. Львові.

Стосовно покликання апелянта на те, що припис Міністерства культури та інформаційної політики України від 04.06.2024 №7/56/24 є протиправним та оскаржується в суді.

Апеляційний суд зазначає, що на час розгляду справи припис є чинним та не скасований судом.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Всупереч винесеному припису відповідач продовжує виконувати будівельні та земляні роботи на території пам`ятки історії, архітектури, містобудування національного значення.

Також, з акту візуального обстеження від 06.01.2025 об`єкта культурної спадщини «Ансамбль оборонних споруд Цитадель місце концентраційного табору «Шталаг-328» (1851-1854, 1941-1944)» на вул. Грабовського, 11 у м. Львові, доданого позивачем до заяви про забезпечення позову, вбачається, що на об`єкті «Реконструкція нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення будівлі корпусу № 4 по вул. Грабовського, 11 у м. Львові» проводяться будівельні роботи, а саме демонтовано конструкції даху та елементи опорядження до цегляної кладки, залитий фундамент (зокрема, здійснено його гідроізоляцію), що передбачає проведення земляних робіт, а також здійснюється добудова до вказаної будівлі.

З огляду на те, що подальше здійснення будівельних робіт на об`єкті (вул. Грабовського, буд. 11, корпус №4), який нерозривно пов`язаний із об`єктом культурної спадщини національного значення, може негативно вплинути на стан пам`ятки, спричинити загрозу її збереження, історичному середовищу м. Львова, а також буферній зоні об`єкта всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Львів. Ансамбль історичного центру», суд першої інстанції правильно вважав обґрунтованим застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони здійснення будівельних робіт.

Таким чином, до розгляду судом даного позову, можуть настати негативні наслідки для об`єкту культурної спадщини, що в свою чергу може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи охоронюваних прав позивача.

Як вірно вказує суд першої інстанції, у випадку невжиття заходів забезпечення позову рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, не виконає свою правову роль та не призведе до захисту та відновлення порушеного права. Натомість, забезпечення позову забезпечить можливість поновлення порушених прав та інтересів територіальної громади в разі задоволення позову, а обрані заходи є адекватними змісту права, про яке заявлено захист і не виходять за його межі, а також базується на обґрунтованих припущеннях.

Крім того, обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає предмету позову, водночас вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Апеляційний суд зауважує, що у разі вжиття заходів забезпечення позову права відповідача у даному випадку не порушуються, у той же час будуть захищені права позивача та права третіх осіб щодо збереження майна та не понесення додаткових витрат на будівельні роботи.

Апеляційний суд переконаний, що в даному випадку шкода від зупинення виконання будь-яких робіт у будівлі корпусу № 4 по вул. Грабовського, 11 у м. Львові буде значно меншою від можливих збитків об`єкту культурної спадщини.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до набрання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті законної сили.

Зважаючи на те, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України), з метою попередження заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснення будь-які роботи на будівлі корпусу №4 не порушує прав та законних інтересів відповідача, натомість, забезпечення позову в такий спосіб допомагає попередити негативні наслідки для об`єкта культурної спадщини.

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕДЗВІН" залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року з питань вжиття заходів забезпечення позову в справі №380/22599/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 06.05.25