Справа № 460/409/25
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2025 року м. Рівне №460/409/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування пункту протоколу, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України відповідно до змісту якого просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 160 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратному прожитковому мінімуму, встановленому Законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року в якому вперше встановлено інвалідність у сумі 187880,00 грн.;

зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в разі настання ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленому Законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року в якому вперше встановлено інвалідність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно призначив позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 70 кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність в сумі 187 880 грн.

Також зазначає, що позивач був мобілізований, отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини, згідно класифікації отримана травма віднесена до тяжких.

У зв`язку із травмою, пораненням, пов`язаним і захистом Батьківщини вперше позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 13.12.2023.

Вважає, що має право на отримання грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2023), а саме 671000 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно задоволення заявлених позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, позивач проходив строкову військову службу. Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві врегульовано положеннями підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Аналіз підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII та підпункту 3 пункту 17 Порядку № 975 свідчить про те, що у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, одноразова грошова допомога призначається у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у зв`язку з мобілізацією в підрозділах військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Позивач брав участь у заходах пов`язаних із забезпеченням оборони України та 10.02.2023 позивач отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне поранення.

В свідоцтві про хворобу №281, затвердженому 29.08.2023 ВЛК комісії госпітальної ВЧ НОМЕР_3 , вказано діагноз ОСОБА_1 та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) - Наслідки мінно-вибухової травми 10.02.2023, вогнепального осколкового поранення м`яких тканин лівого плеча з вогнепальним уламковим переломом верхньої третини плечової кістки, операцій 10.02.2023 хірургічної обробки ран, 09.03.2023 відкритої репозиції, блокуючого інтрамедулярного остеосинтезу перелому у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, неконсолідованого перелому верхньої третини лівої плечової кістки з наявністю металоконструкції, комбінованої контрактури лівого плечового суглоба, з больовим синдромом та вираженим порушенням функції лівої верхньої кінцівки.

Поранення, ТАК, пов?язане із захистом Батьківщини.

Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких (наказ

МОЗ України № 370 04.07.2007)

Крім того, в свідоцтві про хворобу №281 зазначено про непридатність позивача до військової служби на підставі ст.81 графи 1 Розкладу хвороб.

У зв`язку з непридатністю позивача до військової служби, на підставі рапорту та свідоцтва про хворобу №281, наказом військової частини НОМЕР_2 №311 від 24.11.2023 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Військової частини та знято з усіх видів забезпечення з 24.11.2023.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААГ №288515 від 22.12.2023 ОСОБА_1 вперше з 31.12.2023 встановлена третя група інвалідності. Причина інвалідності поранення, пов`язане з захистом Батьківщини.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 21.06.2024 №62975 позивачу призначено одноразову грошову допомогу по інвалідності в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (2023), в якому вперше встановлено інвалідність, в сумі 187880 грн.

Вважаючи, що наявність права на отримання грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2023), а саме 671000 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 № 328-Vст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) викладено в новій редакції, яка діяла з 01 січня 2007 року, та якою було введено поняття «одноразова грошова допомога».

Відповідно до зазначеної редакції ст. 16 Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України 28.05.2008 прийнято постанову № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні)та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб .

Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Пунктом 3 вказаної постанови також передбачено завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 року, відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМУ №488,а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 № 284.

З системного аналізу правових норм убачається, що у разі встановлення особі інвалідності, що пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби, до 01 січня 2007 року, призначення та виплата такій особі страхових платежів здійснюється в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.11.2018 у справі № 759/5707/16-а.

Так, судом встановлено, що вперше позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 13.12.2023, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 288515, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Як встановлено судом вище та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 22.05.2021.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону№2232-XII (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності) проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Згідно із частиною 6 статті 2 цього ж Закону існують такі види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі №750/5074/17 зауважив, що частина шоста статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;

визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.07.2021 у справі № 640/23667/19, від 13.01.2022 у справі № 813/2430/18 та від 22.06.2023 у справі № П/320/1189/20 та від 04 лютого 2025 року у справі № 200/3538/20-а.

Отже, вид військової служби, яку проходив позивач, має значення для вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги.

Водночас, відповідно до статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Суд зазначає, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону №2011-ХІІ.

З метою реалізації норм статті 16-3 Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 975, який регулює механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Згідно з підпунктом 3 пункту 17 Порядку № 975, у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, призваному на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі:

120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Аналіз підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII та підпункту 3 пункту 17 Порядку № 975 свідчить про те, що у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, одноразова грошова допомога призначається у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Суд зазначає, що позивачем не підтверджено належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем надано достатні докази відсутності протиправності дій та оскаржуване рішення відповідача прийнято у межах норм чинного законодавства, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволення позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06 травня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 )

Відповідач: Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168, )

Суддя В.В. Щербаков