Справа № 160/2387/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 рокуСправа №160/2387/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2025р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці та просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає:

- у не зарахуванні позивачеві до календарної вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарно - пільговому обчисленні зокрема в її частині, - зарахування (підтвердження та включення) раніше не відомого та не врахованого до вислуги років на пільгових умовах часу служби (роботи), зокрема - періоду служби у оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015, із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку;

- у не зарахуванні позивачеві до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, навчання у вищих навчальних закладах, а саме у Національній гірничий академії України з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року та Київському національному університеті внутрішніх справ з 17.06.2006 по 30.04.2010 року, із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців;

- у не направленні заяви позивача про призначення пенсії та всіх необхідних документів, затверджених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення зі служби);

2) зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, здійснити перерахунок та зарахувати позивачеві до календарної вислуги років яка дає право на призначення пенсії:

- час навчання у вищих навчальних закладах, а саме у Національній гірничий академії України з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року та Київському національному університеті внутрішніх справ з 17.06.2006 по 30.04.2010 року, із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців, всього 04 роки 04 місяці 00 днів;

- вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди служби: з 08.07.2001 по 10.06.2003 - на посаді дільничного інспектора міліції Вільногірського міського відділу; з 10.06.2003 по 16.10.2006 - на посаді оперуповноваженого групи Державної служби боротьби з економічною злочинністю Вільногірського міського відділу; з 16.10.2006 по 23.11.2007 - на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Вільногірського міського відділу; з 23.11.2007 по 22.09.2008 - на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Вільногірського міського відділу; з 22.09.2008 по 16.02.2010 - на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Вільногірського міського відділу; з 16.02.2010 по 17.12.2010 - на посаді старшого оперуповноваженого сектору Державної служби по боротьбі з економічною злочинністю Вільногірського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області; з 17.12.2010 по 10.08.2011 - на посаді старшого оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділення на станції П`ятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 10.08.2011 по 10.07.2013 - на посаді заступника начальника лінійного відділення на станції П`ятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 10.07.2013 по 18.09.2013 - на посаді оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Павлоград, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 18.09.2013 по 10.04.2015 - на посаді оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділення на станції П`ятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 10.04.2015 по 31.08.2015 - на посаді старшого оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділення на станції Пятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці, із розрахунку один місяць служби за півтора місяця, та здійснити відповідний перерахунок вислуги років;

3) зобов`язати відповідача направити заяву позивача про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, для подальшої підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Подання про призначення пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення), на підставі пункту а ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.04.1992 року Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, відносно ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з липня 2001 року по серпень 2015 року він проходив службу в Головному управлінні МВС в Дніпропетровській області та Управлінні МВС України на Придніпровській залізниці та на підставі наказу №80 о/с від 21.08.2015р. його було звільнено у запас за ст.64 «г» (через скорочення штату) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 31.08.2015р., при цьому, на дату звільнення вислуга років позивача у календарному обчисленні складала 14 років 05 місяців 05 днів, загальний страховий стаж - 24 роки 04 місяця 29 днів. На заяву позивача від 04.12.2024р. щодо призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», листом №267 від 24.12.2024р. Ліквідаційна комісія УМВС України на Придніпровській залізниці повідомила позивача про те, що для подання будь-яких документів для призначення, нарахування пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у Ліквідаційної комісії правових підстав не має, оскільки вислуга на день звільнення 31.08.2015 у календарному обчисленні складала 14 років 05 місяців 05 днів. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своєї правової позиції позивача посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та постанови Верховного Суду (а.с.1-22).

Ухвалою суду від 03.02.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.45-46).

27.02.2025р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю посилаючись на те, що необхідною умовою врахування років навчання у цивільному навчальному закладі у вислугу років осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, є те, що за наслідками такого навчання студентам (слухачам, курсантам та ін.) присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, тобто, особа повинна була отримати офіцерське (спеціальне) звання саме за результатами навчання, ще до державної служби, разом з тим, ОСОБА_1 спеціальне звання «рядовий» міліції було присвоєне наказом Маріупольського училища патрульно-постової служби міліції № 49 від 26.03.2001 року, а відповідно, немає підстав для врахування періоду навчання позивачу у Національній гірничій академії України у вислугу років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, оскільки таке навчання не було пов`язано з присвоєнням йому офіцерського (спеціального) звання; позовні вимоги про зарахування календарної вислуги за час навчання з 17 червня 2006 року по 30 квітня 2010 року та календарної вислуги за час служби стосуються одного періоду часу, що унеможливлює подвійне облікування одного й того ж проміжку часу, та відповідно унеможливлює розгляд позовної вимоги про зарахування навчання в Київському національному університеті внутрішніх справ до календарної вислуги за період навчання; відповідно до Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, затвердженого наказом МВС України від 20.07.2006 № 722, є посади: оперуповноважений, старший оперуповноважений; вислуга років для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць за півтора місяця на вищезазначених посадах зараховується тільки до 26 липня 2011 року на підставі постанови КМУ від 20.07.2011 року № 780; Ліквідаційна комісія У МВС України на Придніпровській залізниці не може розглянути позовну вимогу про направлення заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, оскільки така заява (встановленого зразка з відповідними додатками) не находила, а заява від 04.12.2024 року подана позивачем і розглянута відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» (а.с.56-61).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.05.2025р. було продовжено строк розгляду даної справи до 05.05.2025р. (а.с.67).

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається судом 05.05.2025р. в межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

З 26.03.2001р. по 31.08.2015р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджується копією Витягу з послужного списку позивача, наявною у справі (а.с.27-31).

Наказом Управління МВС України на Придніпровській залізниці №80 о/с від 21.08.2015р. по особовому складу майора міліції ОСОБА_1 було звільнено у запас за ст.64 «г» (через скорочення штату) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 31.08.2015р., та згідно наказу на дату звільнення вислуга років у календарному обчисленні складала 14 років 05 місяців 05 днів, загальний страховий стаж - 24 роки 04 місяця 29 днів, що підтверджується змістом копії витягу з відповідного наказу (а.с.26).

На заяву позивача від 04.12.2024р. щодо призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», листом №267 від 24.12.2024р. Ліквідаційна комісія УМВС України на Придніпровській залізниці повідомила позивача про те, що для подання будь-яких документів для призначення, нарахування пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у Ліквідаційної комісії правових підстав не має, оскільки вислуга на день звільнення 31.08.2015 у календарному обчисленні складала 14 років 05 місяців 05 днів, що підтверджується змістом копії відповідного листа, наявною у справі (а.с.15-16).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з бездіяльністю відповідача що полягає: у не зарахуванні позивачеві до календарної вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарно - пільговому обчисленні зокрема в її частині, - зарахування (підтвердження та включення) раніше не відомого та не врахованого до вислуги років на пільгових умовах часу служби (роботи), зокрема - періоду служби у оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015, із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку; у не зарахуванні позивачеві до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, навчання у вищих навчальних закладах, а саме у Національній гірничий академії України з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року та Київському національному університеті внутрішніх справ з 17.06.2006 по 30.04.2010 року, із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців; у не направленні заяви позивача про призначення пенсії та всіх необхідних документів, затверджених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення зі служби), у зв`язку з чим позивач просить відновити його права шляхом визнання такої бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати позивачеві до календарної вислуги років яка дає право на призначення пенсії: час навчання у вищих навчальних закладах, а саме у Національній гірничий академії України з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року та Київському національному університеті внутрішніх справ з 17.06.2006 по 30.04.2010 року, із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців, всього 04 роки 04 місяці 00 днів; вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди служби: з 08.07.2001 по 10.06.2003 - на посаді дільничного інспектора міліції Вільногірського міського відділу; з 10.06.2003 по 16.10.2006 - на посаді оперуповноваженого групи Державної служби боротьби з економічною злочинністю Вільногірського міського відділу; з 16.10.2006 по 23.11.2007 - на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Вільногірського міського відділу; з 23.11.2007 по 22.09.2008 - на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Вільногірського міського відділу; з 22.09.2008 по 16.02.2010 - на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Вільногірського міського відділу; з 16.02.2010 по 17.12.2010 - на посаді старшого оперуповноваженого сектору Державної служби по боротьбі з економічною злочинністю Вільногірського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області; з 17.12.2010 по 10.08.2011 - на посаді старшого оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділення на станції П`ятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 10.08.2011 по 10.07.2013 - на посаді заступника начальника лінійного відділення на станції П`ятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 10.07.2013 по 18.09.2013 - на посаді оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Павлоград, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 18.09.2013 по 10.04.2015 - на посаді оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділення на станції П`ятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці; з 10.04.2015 по 31.08.2015 - на посаді старшого оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділення на станції Пятихатки лінійного відділу на станції Кривий Ріг - Головний, Управління МВС України на Придніпровській залізниці, із розрахунку один місяць служби за півтора місяця, та здійснити відповідний перерахунок вислуги років; направити заяву позивача про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, для подальшої підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Подання про призначення пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення), на підставі пункту а ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.04.1992 року Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону №2262 визначено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2262 передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтею 17 цього Закону №2262 визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею цього Закону встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби в поліції (далі - Порядок № 393).

Цей Порядок визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Положеннями статті 12 Закону №2262 визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Цим законом передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Порядком № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку, період часу. Така можливість передбачена Порядком № 393.

Визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Закон №2262 як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262 вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262 календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262 пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

З аналізу наведених встановлених судом обставин та правових норм, вбачається, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби, тобто, станом на 31.08.2015р.

Так, свою бездіяльність щодо не оформлення подання для призначення позивачеві пенсії за вислугу років, відповідач аргументує тим, що на час звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ вислуга років у календарному обчисленні складала 14 років 05 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років з огляду на те, що пенсія за вислугу років призначається при наявності саме календарної, а не пільгової вислуги років.

Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262 у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Така позиція була також підтримана Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

У цій постанові Судова палата дійшла висновку, що в цілях Закону №2262 календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262 календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови № 393.

Суд враховує такі правові висновки, наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 та у зв`язку із наведеним приходить до висновку, що, оскільки позивача було звільнено зі служби в поліції 31.08.2015р. згідно наказу Управління МВС України на Придніпровській залізниці №80 о/с від 21.08.2015р. (а.с.26), тобто до внесення змін до Порядку № 393 постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393», а відтак, відповідач мав обов`язок розрахувати вислугу років позивача у пільговому обчисленні, а також і оформити та направити до відповідного пенсійного органу подання про призначення пенсії за вислугу років позивачеві.

При цьому, такі вищезазначені зміни на позивача не розповсюджуються, так як наведені норми не мають зворотної дії в часі за приписами ст.58 конституції України.

У відповідності до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача: щодо не зарахування позивачеві до календарної вислуги років для призначення пенсії періоду служби у оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015 у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби; щодо не направлення подання про призначення пенсії та всіх необхідних документів, затверджених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення зі служби), з урахуванням вищенаведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставин справи, встановлених судом та правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та відповідачем не спростована.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність бездіяльності відповідача: щодо не зарахування позивачеві до календарної вислуги років для призначення пенсії періоду служби у оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015 у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби; щодо не направлення подання про призначення пенсії та всіх необхідних документів, затверджених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення зі служби), суд приходить до висновку, що відповідач, допустивши наведену бездіяльність, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що вищенаведеною бездіяльністю, відповідач порушив права та інтереси позивача на пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача: щодо не зарахування позивачеві до календарної вислуги років для призначення пенсії періоду служби у оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015 у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби; щодо не направлення подання про призначення пенсії та всіх необхідних документів, затверджених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення зі служби), у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню виходячи з повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і слід зобов`язати відповідача: здійснити перерахунок та зарахувати позивачеві до календарної вислуги років яка дає право на призначення пенсії період служби в оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015 у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби; направити заяву позивача про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, для подальшої підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Подання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років на підставі ст.12 Закону України від 09.04.1992 року Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, оскільки судом встановлено протиправність бездіяльності відповідача щодо не зарахування до вислугу років періоду служби позивача у пільговому обчисленні та щодо не складання та не направлення таких документів, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача: здійснити перерахунок та зарахувати позивачеві до календарної вислуги років яка дає право на призначення пенсії період служби в оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015 у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби; направити заяву позивача про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, для подальшої підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Подання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років на підставі ст.12 Закону України від 09.04.1992 року Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині, що стосуються зарахуванню позивачеві до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, навчання у вищих навчальних закладах, а саме у Національній гірничий академії України з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року та Київському національному університеті внутрішніх справ з 17.06.2006 по 30.04.2010 року, із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону №2262, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби, було визначено, що до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Порядку №393 (в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду.

Однак, позивачем не надано доказів того, що після закінчення Національної гірничої академії України йому було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на службу до органів внутрішніх справ.

Таким чином, відсутні підстави для зарахування періоду навчання позивача в Національній гірничий академії України з 01.09.1994 року по 30.06.1999 року, до вступу на службу до органів внутрішніх справ для призначення пенсії на пільгових умовах з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах висловлена Верховним Судом у його постановах від 01 лютого 2019 року у справі № 809/780/15, від 16 червня 2021 року у справі №819/374/18, від 20 жовтня 2021 року у справі №200/1882/20-а та від 23 червня 2022 року у справі №809/1566/17.

За приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо періоду навчання в Київському національному університеті внутрішніх справ з 17.06.2006 по 30.04.2010 року, то оскільки таке навчання відбувалося вже в період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ, проте, не до призначення на певну посаду (згідно копії послужного списку позивача а.с.27-31), то у суду відсутні підстави для зарахування наведеного періоду навчання позивача для призначення пенсії на пільгових умовах з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління МВС України на Придніпровській залізниці на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 28.01.2025р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 807 грн. 47 коп., виходячи із розрахунку: (1211,20 грн./3)*2 (а.с.23,44).

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці щодо не зарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років для призначення пенсії періоду служби у оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015 у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці щодо не направлення подання про призначення пенсії та всіх необхідних документів, затверджених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.09.2015 року (наступний день після звільнення зі служби).

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці (49038, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108-А; ) здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії період служби в оперативних підрозділах міліції МВС України з 08.07.2001 по 31.08.2015 у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць служби за півтора місяця відповідно до послужного списку згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці (49038, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108-А; ) направити заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року № 3-1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, для подальшої підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Подання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років на підставі ст.12 Закону України від 09.04.1992 року Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці (49038, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108-А; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 807 грн. 47 коп. (вісімсот сім грн. 47 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва