Справа № 300/2222/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2025 р. справа № 300/2222/25
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Зварич Юлія Анатоліївна (надалі по тексту також - представник позивача, адвокат Зварич Ю.А.), 03.04.2025 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі по тексту також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.05.1991 року по 04.08.1993 року та з 09.03.2000 року по 20.01.2003 року та призначити пенсію за віком з 09.10.2024 року.
Дана позовна заява до суду надійшла через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 02.04.2025" та підписана електронно-цифровим підписом представника Зварич Юлії Анатоліївни, яка діє на підставі доручення від 13.03.2025.
За доводами ОСОБА_1 записи у трудовій книжці відповідача серії НОМЕР_1 від 22.08.1986 про прийняття та звільнення з роботи у спірні періоди роботи, які не зараховані до страхового стажу, містять дату прийому, звільнення з роботи, номери наказів, посаду на якій працював позивач, скріплені печаткою підприємства, а також зазначені причини звільнення та посилання на статті закону.
Підтвердженням роботи позивача у спірні періоди, які не зараховані до страхового стажу, є також долучені до заяви про призначення пенсії за віком підтверджуючі документи, а саме: довідка малого підприємства "Темп" №2/12 від 18.02.2025, довідка Приватного підприємства фірми "Електро-монтаж" №27/02 від 17.02.2025.
Крім того, що стосується не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 09.03.2000 по 20.01.2003, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то згідно з частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.03.2000 по 20.01.2003 зараховується згідно трудової серії НОМЕР_1 від 22.08.1986 та довідки Приватного підприємства фірми "Електро-монтаж" №27/02 від 17.02.2025 на підставі законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Як стверджує ОСОБА_1 , спірні періоди, які не зараховані до страхового стажу позивача внесені до трудової книжки, та додатково підтверджується довідкою малого підприємства "Темп" №2/12 від 18.02.2025, довідкою Приватного підприємства фірми "Електро-монтаж" №27/02 від 17.02.2025. У вказаних довідках зазначені дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів, посади на якій працював позивач та підстави видачі довідок. Враховуючи зазначене вище, підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.05.1991 по 04.08.1993 року та з 09.03.2000 по 20.01.2003. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На виконання вимог повідомлення суду про відсутність можливості роздрукувати документи великого обсягу, представник позивача скерувала до суду супровідним листом від 07.04.2025 примірник позовної заяви з додатками, реєстрацію якого проведено судом 07.04.2025 за вх.№9046/25 (а.с.30-53).
Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 09.04.2025 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін додаткові письмові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.54-55).
У поданих поясненнях відповідач 2 зазначив, що до страхового та трудового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 20.05.1991 по 04.08.1993 (2 роки 2 місяці 15 днів) в МП Темп згідно довідки від 18.02.2025 № 2/12 на посаді директора, оскільки в Єдиному Державному реєстрі відсутні дані про підприємство, з 15.06.1999 по 25.02.2000 (8 місяців 11 днів) згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 22.08.1986, оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчено печаткою підприємства та відсутній підпис посадової особи, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях від 29.07.1993 за №58, з 09.03.2000 по 20.01.2003 (2 роки 10 місяців 12 днів) згідно довідки від 17.02.2025 за №27/02 в ППФ Електро-монтаж на посаді майстра ділянки, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, період зайняття підприємницькою діяльністю з 28.07.2003 по 31.08.2003 (1 місяць 4 дні) згідно наданої довідки від 29.08.2024 за №2000-0506-8/154085 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки в довідці зазначено, що страхові внески не сплачував, підприємницької діяльності з 01.01.2005 по 31.03.2005 (3 місяці), з 01.10.2014 по 31.12.2016 (2 роки 3 місяці), з 01.02.2017 по 31.01.2020 (3 роки), з 01.01.2021 по 29.03.2021 (2 місяці 29 днів), з 06.10.2021 по 31.10.2021 (26 днів) та з 01.03.2022 по 31.01.2025 (2 роки 11 місяців), оскільки згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутнє нарахування та сплата внесків до Пенсійного фонду.
Як зазначив відповідач 2, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 22.08.1986 період роботи з 15.06.1999 по 25.02.2000, не може бути зарахований до стажу позивача оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчено печаткою підприємства та відсутній підпис посадової особи, а отже, трудова книжка позивача заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також Інструкція №58).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 за №794 починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку. Статтею 21 Закону № 1058 передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Умовою підтвердження стану сплати страхових внесків страхувальниками є зданий розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті та сплачено внески в повному обсязі по всім карткам особового рахунку страхувальника. Позначка про сплату внесків визначається та проставляється в облікову картку застрахованих осіб. З урахуванням наведеного, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 09.03.2000 по 21.01.2003, підстав для врахування спірного періоду немає. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно записів трудової книжки позивача ОСОБА_1 в період з 20.05.1991 по 04.08.1993 працював директором в МП "Темп", втім в Єдиному Державному реєстрі відсутні дані про означене підприємство. Позивач був керівником вказаного підприємства, а отже, був особою відповідальною за питання створення та ліквідації підприємства, кадрові питання, належне ведення бухгалтерської документації, регулювання трудових відносин.
Як зазначив представник відповідача 1, починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за періоди роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку, втім за період з 09.03.2000 по 21.01.2003 відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відтак, вказаний період не підлягає врахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 . Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяву, додаткові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 14.10.2024 звернувся до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (а.с.89-91).
Також ОСОБА_1 19.11.2024 звернувся до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова із заявою у якій просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.95-97).
Позивач 04.12.2024 звернувся до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.92-93).
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із листом від 13.01.2025 за №2000-0307-9/7242, у якому просило переглянути рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с.104-105).
За наслідками розгляду вказаного листа від 13.01.2025 за №2000-0307-9/7242, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області погодило повторний перегляд розрахунку страхового стажу позивача відповідно до поданих документів, про що повідомило Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 21.01.2025 за №1300-5306-9/9399 (а.с.106).
ОСОБА_1 , вкотре, 19.02.2025 звернувся до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.111-112).
До означеної заяви позивачем, серед іншого, долучено копії паспорта громадянина України, витягу з реєстру страхувальників, військовий квиток, диплом, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідок про прийняття на роботу, трудової книжки, виписки по ФОП (а.с.113).
Як слідує з розрахунку стажу (Форма РС-право), складеного під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії за віком, до страхового стажу позивача зараховано періоди:
- з 01.09.1982 по 03.11.1983 (період навчання у вищих/середніх навчальних закладах);
- з 04.11.1983 по 21.10.1985 (військова служба, строкова);
- з 25.10.1985 по 29.06.1988 (навчання у вищих/середніх навчальних закладах);
- з 02.07.1988 по 08.09.1988;
- з 12.09.1988 по 31.05.1989;
- з 01.11.1989 по 12.07.1990;
- з 09.08.1993 по 10.06.1999;
- з 01.07.1999 по 23.04.2001;
- з 01.09.2003 по 31.12.2003 (підприємець, спрощена система);
- з 01.01.2004 по 31.08.2004;
- з 01.09.2004 по 30.09.2004 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 02.10.2004 по 31.10.2004;
- з 01.11.2004 по 30.12.2004 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 01.04.2005 по 30.04.2009 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 01.05.2009 по 31.07.2009;
- з 01.08.2009 по 30.06.2010 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 01.07.2010 по 30.09.2014;
- з 01.01.2017 по 31.01.2017;
- з 01.02.2020 по 29.02.2020;
- з 01.03.2020 по 31.05.2020 (ФОП (карантин) 01.03-31.03.2020), ЗУ №533-ІХ;
- з 01.06.2020 по 31.12.2020;
- з 30.03.2021 по 05.10.2021 (безробіття);
- з 01.11.2021 по 28.02.2022.
Загальний страховий стаж згідно вказаного розрахунку становить 27 років 09 місяців і 07 днів (а.с.123).
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частини 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV).
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком, 2) пенсія по інвалідності, 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина 1 статті 9 Закону №1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.
За змістом частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 3 статті 24 Закону №1058-IV).
Вимогами частини 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно наявної в матеріалах пенсійної справи позивача копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 23.04.1997, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії від 19.02.2025, останньому виповнилось 60 років (а.с.60-65).
З огляду на зміст вищевказаних положень, пенсійний вік позивача становить 60 років, а відтак відповідно до статті 26 Закону №1058-IV необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 31 рік.
ОСОБА_1 , 19.02.2025 звернувся до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.111-112).
До означеної заяви позивачем, серед іншого, долучено копії паспорта громадянина України, витягу з реєстру страхувальників, військовий квиток, диплом, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідок про прийняття на роботу, трудової книжки, виписки по ФОП (а.с.113).
Стосовно дотримання умов статті 26 Закону №1058-IV для призначення пенсії за віком, в частині наявності у позивача страхового стажу, то судом з`ясовано, що згідно розрахунку стажу (Форма РС-право), складеного під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії за віком, до страхового стажу позивача зараховано періоди:
- з 01.09.1982 по 03.11.1983 (період навчання у вищих/середніх навчальних закладах);
- з 04.11.1983 по 21.10.1985 (військова служба, строкова);
- з 25.10.1985 по 29.06.1988 (навчання у вищих/середніх навчальних закладах);
- з 02.07.1988 по 08.09.1988;
- з 12.09.1988 по 31.05.1989;
- з 01.11.1989 по 12.07.1990;
- з 09.08.1993 по 10.06.1999;
- з 01.07.1999 по 23.04.2001;
- з 01.09.2003 по 31.12.2003 (підприємець, спрощена система);
- з 01.01.2004 по 31.08.2004;
- з 01.09.2004 по 30.09.2004 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 02.10.2004 по 31.10.2004;
- з 01.11.2004 по 30.12.2004 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 01.04.2005 по 30.04.2009 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 01.05.2009 по 31.07.2009;
- з 01.08.2009 по 30.06.2010 (підприємець (внески) п. 3.1. ПП ЗУ №1058);
- з 01.07.2010 по 30.09.2014;
- з 01.01.2017 по 31.01.2017;
- з 01.02.2020 по 29.02.2020;
- з 01.03.2020 по 31.05.2020 (ФОП (карантин) 01.03-31.03.2020), ЗУ №533-ІХ;
- з 01.06.2020 по 31.12.2020;
- з 30.03.2021 по 05.10.2021 (безробіття);
- з 01.11.2021 по 28.02.2022.
Загальний страховий стаж згідно вказаного розрахунку становить 27 років 09 місяців і 07 днів (а.с.123).
Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.
Так, у ОСОБА_1 наявна трудова книжка серії НОМЕР_1 від 22.08.1986 (а.с.75-80), яку останній надавав разом із заявою про призначення пенсії від 19.02.2025. Згідно записів трудової книжки позивач працював:
- з 15.08.1986 прийнятий кам`янарем по 2 розряду будівельної ділянки госпслужби в Харківський ПТО ім. Леніна;
- з 14.08.1987 звільнений за власним бажанням;
- з 21.09.1987 прийнятий майстром на участок №2 РСУ-4 2-го Горремстройтреста;
- з 09.08.1988 звільнений за власним бажанням;
- з 12.09.1983 зарахований у відділ охорони контролером Відділу вневідомчої охорони;
- з 31.05. 1989 звільнений за власним бажанням;
- з 01.11.1989 прийнятий на посаду слюсаря в швейний участок №1 при цеху у Виробниче об`єднання "ТОРР" Харківського ОКЛКСМУ;
- з 12.07.1990 звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства;
- з 20.05.1991 прийнятий на посаду директора;
- з 04.08.1993 звільнений у зв`язку з ліквідацією малого підприємства "Темп";
- з 09.08.1993 прийнятий в ЧФ "Томас" на посаду начальника відділу постачання;
- з 10.06.1999 звільнений за власним бажанням;
- з 15.06.1999 прийнятий на роботу на посаду регіонального представника в АО "Благовест";
- з 25.02.2000 звільнений у зв`язку з ліквідацією АО "Благовест";
- з 09.03.2000 прийнятий на посаду контролера участка ЧПФ "Електро-Монтаж";
- з 20.01.2003 звільнений за власним бажанням.
Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо відмови у зарахуванні стажу та призначенні пенсії за віком, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 22.08.1986 (а.с.75-80), слідує, що у спірні періоди ОСОБА_1 :
- з 20.05.1991 прийнятий на посаду директора (запис №10);
- з 04.08.1993 звільнений у зв`язку з ліквідацією малого підприємства "Темп" (запис №11);
- з 09.03.2000 прийнятий на посаду контролера участка ЧПФ "Електро-Монтаж" (запис №16);
- з 20.01.2003 звільнений за власним бажанням (запис №17).
З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження: відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення: відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України: відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з ним винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказ) (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту) наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Вказані записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 22.08.1986 містять посилання на записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу, зокрема номери та дати наказів про прийняття та звільнення, а також записи містять відтиски штампу відповідних підприємств.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Натомість, ГУ ПФУ в Одеській області у спірному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в МП "Темп" з 20.05.1991 по 04.08.1993 згідно довідки №2/12 від 18.02.2025, оскільки в Єдиному державному реєстрі відсутні дані про підприємство, та згідно довідки №27/02 від 17.02.2025 в ППФ "Електро-монтаж" з 09.03.2000 по 21.01.2003, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.121-122).
Як слідує з наявних в матеріалах пенсійної справи довідки Малого підприємства "Темп" №2/12 від 18.02.2025, ОСОБА_1 працював на посаді Директора в Малому підприємстві "ТЕМП" з 20.05.1993 по 04.08.1993 (а.с.125).
Згідно довідки, виданої ППФ "Електро-монтаж" №27/02 від 17.02.2025 ОСОБА_1 працював у зазначеному підприємстві на посаді майстра ділянки з 09.03.2000 по 20.01.2003 (а.с.124).
Натомість, як вже зазначалось судом вище по тексту судового рішення, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 22.08.1986 наявні записи про період роботи ОСОБА_1 з 20.05.1991 по 04.08.1993 в МП "Темп", такі засвідчені печаткою підприємства, а також проставлено підпис уповноваженої особи "Инсп. Иванчихина" (а.с.75-80).
Таким чином, лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.
Записи внесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.08.1986 за період роботи ОСОБА_1 з 20.05.1991 по 04.08.1993 в МП "Темп" не викликають обґрунтованого сумніву у їх неправильності, такі не містять неточностей, виправлень чи підтирань, належним чином засвідчені, а відтак, вказані періоди роботи позивача підлягають врахуванню до страхового стажу на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.08.1986, а не довідки Малого підприємства "Темп" №2/12 від 18.02.2025.
Щодо доводів відповідача 1 про те, що ОСОБА_1 був керівником вказаного підприємства, а отже, був особою відповідальною за питання створення та ліквідації підприємства, кадрові питання, належне ведення бухгалтерської документації, регулювання трудових відносин, то суд вказує на таке.
Частиною 2 статті 14 Закону України "Про підприємства в Україні" від 27.03.1991 за №887-XII (надалі по тексту також Закон №887-XII) найняття (призначення, обрання) керівника підприємства є правом власника (власників) майна підприємства і реалізується безпосередньо або через уповноважені ним органи.
Приписами частин 1, 2 статті Закону №887-XII визначалося, що керівник підприємства наймається (призначається) власником або обирається власниками майна.
При найнятті (призначенні, обранні) власником або уповноваженим ним органом керівника підприємства на посаду з ним укладається контракт (договір, угода), в якому визначаються права, строки найняття, обов`язки і відповідальність керівника підприємства перед власником та трудовим колективом, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади з урахуванням гарантій, передбачених контрактом (договором, угодою) та законодавством України.
Керівник підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком віднесених статутом до компетенції інших органів управління даного підприємства. Власник майна не має права втручатися в оперативну діяльність керівника підприємства.
У контексті порушеного питання, сторонам варто мати на увазі таке:
адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо); такими повноваження в повному обсязі в першу чергу наділені керівники підприємства;
організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності; такі функції виконують в повному обсязі в першу керівник підприємства.
Разом з тим, як слідує зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 22.08.1986, записи про період роботи ОСОБА_1 з 20.05.1991 по 04.08.1993 в МП "Темп", засвідчені печаткою підприємства, а також проставлено підпис уповноваженої особи "Инсп. Иванчихина" (а.с.75-80).
В зв`язку із наведеним, суд зазначає, що позивач, не був єдиною посадовою особою МП "Темп", яка займала посаду, пов`язану із повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції в частині заповнення трудових книжок підприємства.
Відтак, період роботи ОСОБА_1 з 20.05.1991 по 04.08.1993 в МП "Темп" підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а доводи відповідачів в частині неврахування означеного періоду до страхового стажу є безпідставними.
Що стосується відмови ГУ ПФУ в Одеській області в частині не врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно довідки №27/02 від 17.02.2025 в ППФ "Електро-монтаж" з 09.03.2000 по 21.01.2003, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд керується наступними мотивами.
Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004, до цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ (надалі по тексту також Закон №1788-ХІІ).
Згідно частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за приписами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.
Так, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 3 Закону №1788-ХІІ у редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин, право на трудову пенсію мали особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Таким чином, до набрання чинності 01.01.2004 Законом №1058-IV, періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до статті 3 та 56 Закону №1788-ХІІ на підставі трудової книжки, диплому про період стаціонарного навчання, військового квитка та інших документів, які підтверджують періоди роботи, а з 01.01.2004 - згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно до сплати страхових внесків.
Пунктами 2 та 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 за №794 "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування" доручено пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 року впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.
В силу правового регулювання, визначеного приписами пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, суд погоджується із твердженням позивача, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Однак, суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, а перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-ІV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
За змістом статті 14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 за №2464-VI (надалі по тексту також Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є роботодавці.
Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду (частина 5 та 6 статті 20 Закону №1058-IV).
Як слідує із приписів частини 12 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
При цьому, у частині 10 статті 20 Закону №1058-IV зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до положень статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
У постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17, від 30 вересня 2019 року у справі № 316/1392/16-а, від 27 травня 2021 року у справі № 343/659/17 Верховний Суд вказав, що за загальним правилом несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Аналіз норм статті 24 Закону № 1058-IV дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. В той же час обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків відповідно до Закону № 1058-IV покладений на підприємство-страхувальника.
Порушення ж підприємством-страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише для самого підприємства-страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) і не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового та пільгового (підземного) стажу періоду роботи протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески.
Таким чином, позивач не може бути позбавлений права на зарахування періоду його роботи в ППФ "Електро-монтаж" з 09.03.2000 по 21.01.2003 до страхового стажу.
Інших підстав для неврахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 орган пенсійного забезпечення не навів.
Слід вкотре зазначити, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період. Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні роботодавця не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.
Відтак, до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають врахуванню періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.08.1986, а саме з 20.05.1991 по 04.08.1993 та з 09.03.2000 по 21.01.2003.
За змістом частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.
Згідно наявної в матеріалах пенсійної справи позивача копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 23.04.1997, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії від 19.02.2025, останньому виповнилось 60 років (а.с.60-65).
Також загальний страховий стаж ОСОБА_1 згідно розрахунку стажу (Форма РС-право), складеного під час вирішення питання про призначення пенсії позивачу за віком становить 27 років 09 місяців і 07 днів (а.с.123).
Загальна тривалість періодів роботи позивача, які підлягають зарахуванню до страхового стажу становить 5 років, 1 місяць, 27 днів. Додавши їх до вже врахованого стажу (27 років 09 місяців і 07 днів), слід зазначити, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складе 32 роки 11 місяців і 4 дні, і такий є достатнім для призначення останній пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При цьому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права, та періоду, що підлягає захисту, суд керується такими мотивами.
В адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.05.1991 року по 04.08.1993 року та з 09.03.2000 року по 20.01.2003 року та призначити пенсію за віком з 09.10.2024 року.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на призначення пенсії за віком в розумінні Порядку №22-1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як хибно зазначено ОСОБА_1 у позовній заяві.

Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (пункт 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV).

Разом з тим, відповідно до пункту 146.2. Прикінцевих положень Закону №1058-IV тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною 1 статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається:

за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;

по інвалідності - з дня встановлення інвалідності;

у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника;

за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

Як слідує зі змісту витягу з реєстру територіальної громади №2025/003488978 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14).

Також згідно довідки від 27.05.2024 за №2615- ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 (а.с.15).

Позивач набув статусу внутрішньо переміщеної особи лише 27.05.2024, що засвідчується довідкою від 27.05.2024 за №2615-.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1364 від 06 грудня 2022 року (чинного на час звернень позивача із заявами про призначення пенсії) "Про затвердження Порядку формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані Російською Федерацією", до переліку територій, на яких велися бойові дії, включається територія населеного пункту, де протягом визначеного періоду фіксувалися факти бойових дій.

Згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 11.07.2023, м. Харків (Харківська міська територіальна громада) включено до переліку територій, на яких велися бойові дії у період з 15.09.2022.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що територія м. Харків у вказаний період вважалась територією, на якій велися активні бойові дії, що підтверджується, зокрема Постановою Кабінету Міністрів України №1364 від 06 грудня 2022 року (чинного на час звернень позивача із заявами про призначення пенсії) "Про затвердження Порядку формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані Російською Федерацією".

Таким чином, згідно пункту 146.2. Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсію ОСОБА_1 слід призначити з 09.10.2024, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.02.2025 за №30 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.08.1986, а саме з 20.05.1991 по 04.08.1993 та з 09.03.2000 по 21.01.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 09.10.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція до платіжної інструкції АТ КБ "ПриватБанк" №0.0..1 від 20.03.2025 (а.с.6).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1090,08 гривень, що пропорційно становить 90 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.02.2025 за №30 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.08.1986, а саме з 20.05.1991 по 04.08.1993 та з 09.03.2000 по 21.01.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 09.10.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20987385) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1090,08 гривень (одну тисячу дев`яносто гривень вісім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ;

представник позивача Зварич Юлія Анатоліївна (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 13.03.2025 за №017/04.3/2465), АДРЕСА_5 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20987385), вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012.

Суддя Чуприна О.В.