Справа № 640/20613/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р. № 640/20613/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Головного управління справами Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 31.05.2016 по 01.03.2018;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 31.05.2016 по 01.03.2018, застосовуючи при нарахуванні базовий місяць - січень 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після звільнення зі служби він дізнався, що відповідачем не було нараховано та виплачено йому індексацію грошового забезпечення за період з 31.05.2016 по 01.03.2018, застосовуючи при нарахуванні базовий місяць - січень 2008 року. Позивач звертався до Міністерства оборони України з заявою про виплату йому індексації грошового забезпечення, однак відповідач відмовив позивачу у відповідній виплаті, посилаючись на відсутність наявного фінансового ресурсу. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу №640/20613/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - до Харківського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 дана справа передана на розгляд судді.

Ухвалою від 03.03.2025 прийнято адміністративну справу до розгляду. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про прийняття справи до розгляду подати до суду відзив на адміністративний позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Міністерства оборони України розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 31.05.2016 по 01.03.2018 включно із зазначенням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Копія ухвали про прийняття справи до розгляду направлена позивачу за його адресою, зазначеною в позовній заяві та отримана позивачем 19.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачу, Міністерству оборони України, копія ухвали про прийняття справи до розгляду доставлена до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач, Міністерство оборони України, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, зазначив, що позовні вимоги в даній справі заявлені до неналежного відповідача, оскільки позивач проходив службу в Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України та був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу наказом начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідач зазначив, що Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (правонаступник з 01.08.2024 - Головне управління справами Міністерства оборони України) є окремою юридичною особою, а отже може бути відповідачем за своїми зобов`язаннями перед колишніми військовослужбовцями. У зв`язку з викладеним, у Міністерства оборони України відсутня запитувана судом інформація про нарахування індексації грошового забезпечення позивачу. Також, відповідач зазначив про відсутність правових підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - січень 2008 року в спірний період. Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 26.03.2025 залучено в якості співвідповідача Головне управління справами Міністерства оборони України до участі у розгляді адміністративної справи. Витребувано в Головного управління справами Міністерства оборони України: дані щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 31.05.2016 по 01.03.2018 включно; розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 31.05.2016 по 01.03.2018 включно із зазначенням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Другий відповідач, Головне управління справами Міністерства оборони України, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що право на отримання індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 року, в позивача відсутнє. Також, відповідач зазначив, що згідно з наказом начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № 216 від 30 липня 2016 року, позивач був призначений на відповідну посаду та приступив до виконання службових обов`язків лише з 30 липня 2016 року. За доводами відповідача, позивач почав проходити військову службу з червня 2016 року. До цього часу позивач не мав статусу військовослужбовця та, відповідно, не мав права на грошове забезпечення і його індексацію в рамках законодавства, що регулює соціальні гарантії для військовослужбовців. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Також, відповідач подав до суду довідку про розмір грошового забезпечення позивача за період з 30.07.2016 по 01.03.2018 та довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 30.07.2016 по 28.02.2018.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки в період з 28.04.2025 по 04.05.2025 включно суддя перебував у щорічній відпустці, розгляд справи здійснюється в перші робочі дні після відпустки.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач проходив службу в Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, що вбачається з матеріалів справи.

Наказом начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 30.07.2016 № 216 зараховано позивача до списків особового складу Центру на всі види забезпечення та наказано вважати з 30.07.2016 позивача таким, що приступив до виконання службових обов`язків.

З 30.05.2021 позивача звільнено зі служби наказом начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій службі) від 30.05.2021 № 155, що вбачається з відповідного витягу з наказу. (а.с. 13)

Матеріали справи містять відомості про те, що з 01.08.2024 правонаступником Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України є Головне управління справами Міністерства оборони України ().

Позивач у позовній заяві зазначив, що під час проходження служби йому не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 31.05.2016 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року.

У матеріалах справи міститься довідка про розміри грошового забезпечення позивача від 08.04.2025 № 45, видана Головним управлінням справами Міністерства оборони України, з якої вбачається, що в період з липня 2016 року по лютий 2018 року позивач отримував грошове забезпечення, однак нарахування позивачу індексації за зазначений період відсутнє.

Позивач звертався до Міністерства оборони України з запитом від 03.06.2021 щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 31.05.2016 по 01.03.2018. (а.с. 7-9)

Листом Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України № 292/2305 від 15.06.2021 позивачу було повідомлено про відсутність підстав для виплати індексації грошового забезпечення в період з травня 2016 року по березень 2018 року. (а.с. 14)

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

У свою чергу, спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі також - Закон № 2011-XII).

Приписами статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі також - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ (в редакції, яка діє з 01.01.2015, а щодо відсоткового значення порогу індексації з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній з 01.01.2015) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Так, позивач заявив позовні вимоги про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 31.05.2016 по 01.03.2018, застосовуючи при нарахуванні базовий місяць - січень 2008 року.

Відповідно до п. 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується з 01 грудня 2015 року).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 141 внесено зміни у вищевказаний пункт та викладено його в такій редакції: «виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, суд враховує, що статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17.

При вирішенні питання щодо застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін - січня 2008 року при виплаті індексації за спірний період (з 31.05.2016 по 01.03.2018), суд зазначає наступне.

У контексті спірних правовідносин, насамперед, слід зауважити, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць».

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Суд зазначає, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 1 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка була запроваджена з 1 грудня 2015 року.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 1 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Системний спосіб тлумачення приписів Постанови №1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, дають суду підстави дійти висновку про те, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 21.09.2016 належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

Суд зауважує, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України.

Так, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року.

Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, суд дійшов висновку про те, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, зокрема, з 31.05.2016 по 28.02.2018.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 та ін., стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Підстави для відступу від указаної правової позиції відсутні.

Окрім того, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.09.2022 у справі № 400/1119/21: " ... Стосовно дискреційних повноважень, Верховний Суд уже зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.12.2018 у справі №802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а."

У вказаній постанові Верховний Суд також зауважив: " ... Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а."

Разом з тим, суд зазначає, що в силу вказаних вище норм базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення до 28 лютого 2018 року є січень 2008 року, а з березня 2018 року базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення є березень 2018 року.

Таким чином, індексації грошових доходів, виходячи з базового місяця січня 2008 року підлягає грошове забезпечення по 28.02.2018 включно, а не до 01.03.2018, як вказує позивач.

При цьому, визначаючи наявність у позивача права на нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за спірний період (31.05.2016 по 28.02.2018), суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходив службу в Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України з 30.07.2016 по 30.05.2021.

Так, наказом начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 30.07.2016 № 216 зараховано позивача до списків особового складу Центру на всі види забезпечення та наказано вважати з 30.07.2016 позивача таким, що приступив до виконання службових обов`язків.

З 30.05.2021 позивача звільнено зі служби наказом начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій службі) від 30.05.2021 № 155, що вбачається з відповідного витягу з наказу. (а.с. 13)

Також, у матеріалах справи міститься довідка про розміри грошового забезпечення позивача від 08.04.2025 № 45, видана Головним управлінням справами Міністерства оборони України, з якої вбачається, що позивач у спірний період отримував грошове забезпечення з 30 липня 2016 року по лютий 2018 року.

Відомостей щодо проходження позивачем військової служби та отримання позивачем грошового забезпечення за частину заявленого позивачем спірного періоду з 31.05.2016 по 29.07.2016 матеріали справи не містять.

Отже, в частині спірного періоду з 31.05.2016 по 29.07.2016, позивач не має права на нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення, оскільки у зазначений період позивач взагалі не проходив військову службу в Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, що підтверджується наказом № 216 від 30.07.2016, який міститься в матеріалах справи, та не отримував грошове забезпечення.

Таким чином, питання щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення суд розглядає лише щодо частини періоду, коли позивач перебував на військовій службі та отримував грошове забезпечення, а саме: з 30.07.2016 по 01.03.2018.

Враховуючи вищевикладені правові норми, а також межі позовних вимог, суд зазначає що позивач має право на нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008 року за період з 30.07.2016 по 28.02.2018.

Вирішуючи питання щодо належного відповідача, уповноваженого на нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення, суд зазначає, що як встановлено з матеріалів справи позивач проходив службу саме в Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України.

Матеріали справи містять відомості про те, що з 01.08.2024 правонаступником Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України є Головне управління справами Міністерства оборони України (), яке було залучено судом в якості співвідповідача в даній справі.

Відповідач, Головне управління справами Міністерства оборони України, згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву фактично не заперечував того факту, що саме Головне управління справами Міністерства оборони України є органом, уповноваженим на нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення.

Окрім того, матеріали справи містять довідку про розміри грошового забезпечення позивача та довідку-розрахунок індексації позивача, видані Головним управлінням справами Міністерства оборони України, що свідчить про наявність у Головного управління справами Міністерства оборони України повноважень щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення.

Так, на переконання суду, саме Головне управління справами Міністерства оборони України в даному випадку слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Щодо Міністерства оборони України, що було визначено позивачем в якості відповідача за даним позовом, суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей щодо того, що позивач проходив службу безпосередньо в Міністерстві оборони України та що саме Міністерство оборони України здійснювало нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення. Зазначені обставини спростовуються матеріалами справи.

Отже, суд не вбачає підстав для зобов`язання Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення.

Так, з метою належного та ефективного захисту прав позивача в спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління справами Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.07.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, та зобов`язання Головного управління справами Міністерства оборони України провести нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.07.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року. Інша частина позову не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, ), Головного управління справами Міністерства оборони України (проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління справами Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.07.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язати Головне управління справами Міністерства оборони України провести нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.07.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН