Справа № 420/20234/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20234/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, прийнятого в порядку спрощеного провадження суддею Білостоцьким О.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року адвокат Попов Михайло Сергійович в інтересах ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Відповідач-1, ГУ ПФУ в Львівській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 18.07.2024 року) просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 28.06.2024 року № 91 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року; періоди здійснення підприємницької діяльності: з 01.01.2004 року по 24.01.2004 року, з 01.02.2004 року по 22.02.2004 року, з 01.03.2004 року по 24.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 23.04.2004 року, з 01.05.2004 року по 24.05.2004 року, з 01.06.2004 року по 23.06.2004 року, з 01.07.2004 року по 24.07.2004 року, з 01.08.2004 року по 24.08.2004 року, з 01.09.2004 року по 24.09.2004 року, з 01.10.2004 року по 25.10.2004 року, з 01.11.2004 року по 24.11.2004 року, з 01.12.2004 року по 25.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 30.06.2005 року, з 01.01.2006 року по 27.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 24.02.2006 року, з 01.03.2006 року по 27.03.2006 року, з 01.04.2006 року по 26.04.2006 року, з 01.05.2006 року по 27.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 01.07.2006 року по 27.07.2006 року, з 01.08.2006 року по 27.08.2006 року, з 01.09.2006 року по 26.09.2006 року, з 01.10.2006 року по 27.10.2006 року, з 01.11.2006 року по 26.11.2006 року, з 01.12.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 16.01.2008 року, з 01.02.2008 року по 15.02.2008 року, з 01.03.2008 року по 16.03.2008 року, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.10.2023 року;

- стягнути з ГУ ПФУ в Львівській області судові витрати.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано протиправною відмовою ГУ ПФУ у Львівській області у призначені Позивачу пенсії за віком шляхом прийняття рішення від 10.01.2024 року № 91 через неврахування до страхового стажу періодів роботи, а саме в Одеському транспортно-експедиційному підприємстві 25196 з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року, а також період здійснення підприємницької діяльності з 2004 року по 2023 рік, тому у призначені пенсії було відмовлено через недостатність у нього страхового стажу. В подальшому, ГУ ПФУ у Львівській області на заміну рішення від 10.01.2024 року прийнято рішення про відмову від 28.06.2024 року № 91, яке фактично має той самий зміст та обґрунтування, та відрізняється лише періодом незарахованого стажу з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року. В свою чергу, представник Позивача вважає, що ГУ ПФУ у Львівській області не зарахувавши до страхового стажу Позивача вказані періоди роботи порушило конституційні права останнього на отримання пенсії за віком.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 року по справі № 420/20234/24, крім іншого, залучено до участі у справі в якості співвідповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Відповідач-2, ГУ ПФУ в Одеській області) та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 91 від 28.06.2024 року;

- зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2024 року про призначення їй пенсії за віком, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та зарахувавши до страхового стажу Позивача періоди її роботи: з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року, що зазначений у трудовій книжці, а також періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 24.01.2004 року, з 01.02.2004 року по 22.02.2004 року, з 01.03.2004 року по 24.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 23.04.2004 року, з 01.05.2004 року по 24.05.2004 року, з 01.06.2004 року по 23.06.2004 року, з 01.07.2004 року по 24.07.2004 року, з 01.08.2004 року по 24.08.2004 року, з 01.09.2004 року по 24.09.2004 року, з 01.10.2004 року по 25.10.2004 року, з 01.11.2004 року по 24.11.2004 року, з 01.12.2004 року по 25.12.2004 року, з 01.01.2006 року по 27.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 24.02.2006 року, з 01.03.2006 року по 27.03.2006 року, з 01.04.2006 року по 26.04.2006 року, з 01.05.2006 року по 27.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 01.07.2006 року по 27.07.2006 року, з 01.08.2006 року по 27.08.2006 року, з 01.09.2006 року по 26.09.2006 року, з 01.10.2006 року по 27.10.2006 року, з 01.11.2006 року по 26.11.2006 року, з 01.12.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 16.01.2008 року, з 01.02.2008 року по 15.02.2008 року, з 01.03.2008 року по 16.03.2008 року;

- в решті позовних вимог відмовлено.

- стягнуто з ГУ ПФУ у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого Позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 211, 20 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Львівській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до поданих документів загальний (страховий стаж) Позивача становить 24 роки 02 місяців 15 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Право на призначення пенсії за віком за нормами Закону № 1058 набуде лише 17.10.2026 року.

Також апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу Позивача спірних періодів роботи. А саме, період роботи в Одеському транспортно-експедиційному підприємстві 25196 з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року неможливо врахувати до страхового стажу, оскільки у записі про звільнення не читається печатка. Для зарахування вищевказаного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів та довідку про реорганізацію. Щодо періоду ведення Позивачем підприємницької діяльності, Відповідачем-1 зазначено про можливість зарахування до страхового стажу останнього періоди здійснення підприємницької діяльності лише з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року, з 01.07.2005 року по 30.04.2009 року, та з 01.07.2009 року по 30.06.2010 року.

12.03.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представник Позивача подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про законність оскаржуваного судового рішення, прийнятого з урахуванням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а також із повним з`ясуванням усіх обставин, які мали значення для справи. Тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 04.01.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.01.2024 року ГУ ПФУ у Львівській області розглянуло заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності та прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії № 91 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, посилаючись на те, що відповідно до наданих документів страховий стаж особи складає 24 роки 3 місяці 15 днів, а необхідний страховий стаж становить 30 років. До страхового стажу не зараховано: - період з 18.05.1994 року по 12.12.1994 року, оскільки в записі № 10-11 трудової книжки серії НОМЕР_1 не читається печатка. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 17.10.2026 року. У разі повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Пізніше, 28.06.2024 року ГУ ПФУ у Львівській області було прийнято рішення № 91 про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення про відмову від 10.01.2024 року). У вказаному рішенні зазначено, що стаж для визначення права згідно п. 3-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» почав становити 29 років 04 місяці 22 дні. Страховий стаж Позивача становить 24 роки 05 місяців 25 днів. В оскаржуваному рішенні від 28.06.2024 року змінено період роботи, який не зараховано до страхового стажу, а саме період з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року, оскільки в записі трудової книжки серії НОМЕР_1 про звільнення не читається печатка. Повторно зазначено, що для зарахування вищевказаного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів та довідку про реорганізацію.

Разом з тим, згідно доданого розрахунку страхового стажу Позивача (форми РС-право) до рішення № 91 від 28.06.2024 року вбачається, що за період підприємницької діяльності до страхового стажу Позивача зараховано наступні періоди, а саме: з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року, з 01.07.2005 року по 30.04.2009 року, з 01.05.2009 року по 30.06.2009 року, з 01.07.2009 року по 30.06.2010 року, 01.07.2010 року по 29.02.2020 року, з 01.03.2020 року по 31.05.2020 року та з 01.06.2020 року по 28.02.2022 року.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області, які полягають в непризначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з мотивів відсутності необхідного страхового стажу, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Розглянувши справу по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення пенсійного органу з огляду на його протиправність, оскільки пенсійним органом не було враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення для призначення пенсії Позивачу, як наслідок, Відповідач допустив неналежний розгляд поданої заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову Позивачу у зарахуванні певних періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком. Проте, позов задовольнив частково через обрання іншого способу захисту порушених прав Позивача, ніж заявлено Позивачем, а саме шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2024 року про призначення пенсії за віком, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Щодо зарахування до страхового стажу Позивача періодів введення підприємницької діяльності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, оскільки ГУ ПФУ у Львівській області правомірно не було враховано до страхового стажу періоду з 01.04.2005 року по 30.06.2005 року з огляду на відсутність відомостей про сплату страхових внесків за спірний період.

В даному випадку, в межах цієї справи, Відповідачем-1 подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в цій частині позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За змістом частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).

В силу приписів частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ).

Як зазначено ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом № 1058-IV, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В той же час, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

При цьому, колегія суддів зазначає, що інші документи необхідні для підтвердження трудового стажу лише за відсутності трудової книжки або у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як встановлено колегією суддів, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, ГУ ПФУ у Львівській області у рішенні від 28.06.2024 року № 91 послалось на те, що страховий стаж останньої становить 24 роки 05 місяців 25 днів, до якого не зараховано період з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року, оскільки в записі трудової книжки серії НОМЕР_1 про звільнення не читається печатка. Зазначено, що для зарахування вищевказаного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів та довідку про реорганізацію.

До цього ж, як вбачається з розрахунку страхового стажу Позивача за формою РС-право до рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 91 від 10.01.2024 року, Позивачу до страхового стажу було зараховано період здійснення підприємницької діяльності, крім іншого періоду, з 2004 по 2008 роки включно (спірний період), однак кожен місяць не було враховано як повний, а лише кілька трудових днів в місяці за цей період, а саме ГУ ПФУ у Львівській області до страхового стажу Позивача було зараховано періоди: за 2004 рік: з 25 по 31 січня включно, з 23 по 29 лютого включно, з 25 по 31 березня включно, з 24 по 30 квітня включно, з 25 по 31 травня включно, з 24 по 30 червня включно, з 25 по 31 липня включно, з 25 по 31 серпня включно, з 25 по 30 вересня включно, з 26 по 31 жовтня включно, з 25 по 30 листопада включно та з 26 по 31 грудня включно; за 2005 рік: з 01 січня по 31 березня включно, з 01 липня по 31 грудня включно; за 2006 рік: з 28 по 31 січня включно, з 25 по 28 лютого включно, з 28 по 31 березня включно, з 27 по 30 квітня включно, з 28 по 31 травня включно, з 27 по 30 червня включно, з 28 по 31 липня включно, з 28 по 31 серпня включно, з 27 по 30 вересня включно, з 28 по 31 жовтня включно, з 27 по 30 листопада включно та з 28 по 31 грудня включно; за 2007 рік: з 01 січня по 31 грудня включно; за 2008 рік: з 17 по 31 січня включно, з 16 по 29 лютого включно та з 17 березня по 31 грудня включно.

Надаючи правову оцінку вказаному рішенню щодо відмови у зарахуванні спірного періоду роботи в Одеському транспортно-експедиційному підприємстві 25196 з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , колегія суддів враховує наступне.

Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 від 09.05.1983 року слідує, що у період з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року остання працювала на посаді начальника виробничо-експлуатаційного відділу ТЕП Одеського транспортно-експедиційному підприємства 25196 (пізніше перейменовано у Одеське транспортно-експедиційне підприємство 15196).

На момент внесення запису про звільнення Позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за № 58, пунктами 2.2. та 2.4. якої передбачено, що до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року за № 301 визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що записи в трудовій книжці про роботу Позивача у період з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року відповідають вимогам до заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду, займану посаду, та відбиток печатки підприємства. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання пенсійного фонду на нечіткий відтиск печатки, якою завірено запис про звільнення Позивача, не є підставою для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу, оскільки це не є достатнім та належним доказом для встановлення факту відсутності трудових відносин підприємства з Позивачем у вказаний період.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно застосовано практику Верховного Суду з аналогічних правовідносинах та зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Таким чином на Позивача не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення Позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містить трудова книжка або уточнюючі довідки, позаяк такі недоліки не пов`язані із виною Позивача (постанова від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17).

Колегія суддів наголошує, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Більш того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Відтак, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити Позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що записи про спірний період роботи у трудовій книжці Позивача не містить недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами.

З огляду на наведене, нечіткий відтиск печатки підприємства в трудовій книжці Позивача не може бути підставою для відмови в зарахуванні до його страхового стажу спірного періоду роботи.

Слід звернути увагу, що записи у трудовій книжці Позивача вчинені в хронологічному порядку та не є тими недоліками, які можуть мати наслідок порушення конституційного права на пенсійне забезпечення. Трудова книжка містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, записи є належними та допустимими доказами на підтвердження трудового стажу, а тому спірний період роботи Позивача з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року має бути зарахований до його страхового стажу.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів чи нечіткий відтиск печатки у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи нечіткий відтиск печатки у трудовій книжці.

Разом з цим, Відповідачем-1 в оскаржуваному рішенні, не ставиться під сумнів вірність записів в трудовій книжці Позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій ГУ ПФУ у Львівській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 08.10.1987 року по 12.12.1994 року в Одеському транспортно-експедиторському підприємстві 25196.

Щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів ведення підприємницької діяльності, а саме у період з 2004 по 2008 року, судова колегія виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище, в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Відповідача-1 зарахувати до страхового стажу Позивача періодів здійснення підприємницької діяльності, а саме з 01.01.2004 року по 24.01.2004 року, з 01.02.2004 року по 22.02.2004 року, з 01.03.2004 року по 24.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 23.04.2004 року, з 01.05.2004 року по 24.05.2004 року, з 01.06.2004 року по 23.06.2004 року, з 01.07.2004 року по 24.07.2004 року, з 01.08.2004 року по 24.08.2004 року, з 01.09.2004 року по 24.09.2004 року, з 01.10.2004 року по 25.10.2004 року, з 01.11.2004 року по 24.11.2004 року, з 01.12.2004 року по 25.12.2004 року, з 01.01.2006 року по 27.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 24.02.2006 року, з 01.03.2006 року по 27.03.2006 року, з 01.04.2006 року по 26.04.2006 року, з 01.05.2006 року по 27.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 01.07.2006 року по 27.07.2006 року, з 01.08.2006 року по 27.08.2006 року, з 01.09.2006 року по 26.09.2006 року, з 01.10.2006 року по 27.10.2006 року, з 01.11.2006 року по 26.11.2006 року, з 01.12.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 16.01.2008 року, з 01.02.2008 року по 15.02.2008 року, з 01.03.2008 року по 16.03.2008 року.

В свою чергу, в апеляційній скарзі Відповідач-1 зазначено про можливість зарахування до страхового стажу Позивача, при визначенні права на пенсію за віком, періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року, з 01.07.2005 року по 30.04.2009 року, та з 01.07.2009 року по 30.06.2010 року (з урахуванням довідки ГУ ДПС в Одеській області від 20.05.2022 року № 8580/6/15-32-24-03-10 та відповідно до даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).

Тобто, Відповідач-1 фактично погодився з вимогами Позивача в частині зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності, а саме з 01.01.2004 року по 24.01.2004 року, з 01.02.2004 року по 22.02.2004 року, з 01.03.2004 року по 24.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 23.04.2004 року, з 01.05.2004 року по 24.05.2004 року, з 01.06.2004 року по 23.06.2004 року, з 01.07.2004 року по 24.07.2004 року, з 01.08.2004 року по 24.08.2004 року, з 01.09.2004 року по 24.09.2004 року, з 01.10.2004 року по 25.10.2004 року, з 01.11.2004 року по 24.11.2004 року, з 01.12.2004 року по 25.12.2004 року, з 01.01.2006 року по 27.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 24.02.2006 року, з 01.03.2006 року по 27.03.2006 року, з 01.04.2006 року по 26.04.2006 року, з 01.05.2006 року по 27.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 01.07.2006 року по 27.07.2006 року, з 01.08.2006 року по 27.08.2006 року, з 01.09.2006 року по 26.09.2006 року, з 01.10.2006 року по 27.10.2006 року, з 01.11.2006 року по 26.11.2006 року, з 01.12.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 16.01.2008 року, з 01.02.2008 року по 15.02.2008 року, з 01.03.2008 року по 16.03.2008 року та зазначив про можливість зарахування цих періодів до страхового стажу Позивача.

Водночас, періоди з 01.04.2008 по 30.04.2009 року та з 01.07.2009 року по 30.06.2010 року не є спірними в межах цієї справи, оскільки вони не заявлялись Позивачем у позові.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення № 91 від 28.06.2024 року ГУ ПФУ у Львівській області, оскільки під час його прийняття пенсійним органом не було враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення для призначення пенсії Позивачу, як наслідок, допущено неналежний розгляд поданої заяви і документів та, відповідно, прийнято необґрунтоване рішення про відмову у зарахуванні певних періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Твердження апелянта про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко