Справа № 640/18967/19
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Падій В.В.,
суддів Ткаченко О.Є., Тихоненко О.М.,
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява за позовом Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований вечурний корпоративний інвестиційних фонд «Сістем Кепітал Девелопмент» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 180 від 29.03.2018 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів» в частині акцій Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований вечурний корпоративний інвестиційних фонд «Сістем Кепітал Девелопмент».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2019 відкрито правадження в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований вечурний корпоративний інвестиційних фонд «Сістем Кепітал Девелопмент» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення.
Протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду колегії суддів під головуванням судді Падій В.В.
Ухвалою колегії суддів від 06.05.2025 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наявність підстав для залишення позовної заяви без руху.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
У свою чергу, абзацом 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Аналогічні положення містились у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення).
Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з даним позовом 04.10.2019 та оскаржує рішення відповідача, прийняте 29.03.2018.
Позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Заяву обгрунтовує тим, що про оскаржуване рішення позивач дізнався лише у квітня 2019 року, а про підстави та обставини його прийняття після отримання адвокатом відповідей від відповідача.
Дослідивши зміст заяви про поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що позивачем не зазначено жодних належних та допустимих обґрунтувань на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а відтак не визнає причини пропуску звернення до суду поважними.
Також суд звертає увагу, що навіть після того, як позивач дізнався про оскаржуване рішення у квітня 2019 року, до суду він звернувся лише 04.10.2019.
Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
У свою чергу, відповідач 04.12.2019 подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване тим, що позивач ще у березні 2018 року знав про спірне рішення. Крім того, рішення Комісії від 29.03.2018 №180 було оприлюднене на офіційному веб-сайті.
Перевіривши доводи сторін, матеріали справи, колегія суддів звертає увагу на такі норми права.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
З огляду на викладене, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
При цьому отримання листа від уповноваженого органу у відповідь на заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах наголошував, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Крім того встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду та належних обґрунтувань обставин і доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено та не доведено.
Також відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 122,123, 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований вечурний корпоративний інвестиційних фонд «Сістем Кепітал Девелопмент» про поновлення пропущеного процесуального строку - відмовити.
Визнати не поважними причини пропуску строку для звернення до суду з позовною заявою.
Позовну заяву Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований вечурний корпоративний інвестиційних фонд «Сістем Кепітал Девелопмент» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.
Встановити позивачу п`ятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліку поданої позовної заяви.
Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначеного недоліку, у встановлений судом строк, відповідно пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява буде залишена без розгляду.
Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу до виконання та відповідачу до відома.
Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею і згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.
Суддя В.В. Падій
Ткаченко О.Є.
Тихоненко О.М.