Справа № 272/245/25
Суддя: Чуб І. А.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/245/25
Провадження № 2-а/272/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Чуб І.А.,

секретаря судових засідань Хитоніній М. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову № 232 від 09.11.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі. В обгрунтування вимог зазначає, що 12.03.2025 року у позивача прийшло повідомлення про блокування банківської карти ПАТ «Приватбанк» з повідомленням про те, що про причини блокування слід звернутись до виконавчої служби. 13.03.2025 року позивач звернувся до ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області із заявою про надання можливості ознайомлення із виконавчим провадженням, яке стало причиною блокування банківської карти. Після ознайомлення із виконавчим провадженням та отриманням відповідних копій, позивач дізнався про той факт, що відносно нього складено постанову №232 від 09.11.2024 року по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. У постанові зазначено, що 04.10.2024 року позивач без поважних причин не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи належним чином оповіщений про виклик, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, таким чином вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, в даній постанові зазначено, що в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив що не прибув за викликом через неотримання повістки та перебування в декретній відпустці, що спростовується матеріалами справи. У присутності позивача постанова не складалась, про місце і час розгляду справи його не повідомляли. Тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідач навіть не намагався дослідити той факт, що позивач не отримував повітки. Наявний в ІНФОРМАЦІЯ_2 конверт з повідомленням, в якому нібито направлялась повістка по якій позивач повинен був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 не містить жодної відмітки про те, що вона взагалі передавалась працівником пошти до адресату. Повідомлення про вручення не містить ніяких відміток, що вже виключає склад адміністративного правопорушення, оскільки позивач не міг знати про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач при винесені оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення не намагався отримати будь-яких пояснень від позивача, а формально підійшов до розгляду справи та прийняв оскаржувану постанову, а відтак не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, уповноваженими особами відповідача допущені процесуальні порушення під час розгляду та складання постанови № 232 від 09.11.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить чіткої норми чинного законодавства, яке порушив позивач, а просто зроблений висновок про порушення вимог ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважає постанову безпідставною, такою що не відображає реальних подій, а також той факт, що позивач не вчиняв адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак такою що підлягає скасуванню, а справа відносно ОСОБА_1 закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсктність, позовні вимоги підтримав, надав також додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що з наданих відповідачем матеріалів справи чітко прослідковується та обставина, що повістка відповідача про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 04.10.2024 року позивачу не вручалась і докази про намагання її вручення також відсутні. Тобто самі ж матеріали адміністративної справи свідчать про необізнаність позивача про обов`язок прибуття по повістці до відповідача. Крім того, порушений порядок вручення повістки, а саме відсутні докази повідомлення позивача про наявність повістки. Отже, постанова №232 від 09.11.2024 року про приятгнення позимвача за порушення вимог ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є протиправною та такою що винесена без достатніх доказів вручення повістки позивачу, що свідчить про відстуність складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подававав, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2024 № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил У країни, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Абзацом 5 частини 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово- облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» громадяни, серед іншого, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно вимог ч. 3 цієї ж статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами ( ст.251 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішеннясуб`єктавладних повноваженьі надіслатисправу нановий розгляддо компетентногооргану (посадовоїособи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що повістку №234827 про виклик громадянина ОСОБА_1 на 04.10.2024 року на 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_1 було направлено позивачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.42 зворот, 43, 43 зворот). Згідно роздруківки трекінгу відправлень за № 673 повернення відправнику 27.09.2024 року за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 44).

31.10.2024 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим лейтенантом ОСОБА_2 , було складено протокол 232 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с.41-42).

09.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову №232 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 гривень (а.с.9 зворот-10 зворот).

Згідно постанови № 232 встановлено, що 04.10.2024 року ОСОБА_1 без поважних причин не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 будучи належним чином оповіщений про виклик відповідно до п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Крім того, в даній постанові зазначено, що в своїх поясненнях до протоколу ОСОБА_1 повідомив, що не прийшов по повістці тому, що перебуває в декреті за малою дитиною та повістка йому не приходила.

Із довідки ГАЗМЕРЕЖІ вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює в Житомирській філії ТОВ"Газорозподільні мережі України" з 01.09.2023 року по теперішній час та з 01.09.2023 року по 30.12.2024 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.44 зворот).

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідано до ч.3 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

Оцінивши доводи сторін, всі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не враховано усі обставини, які мають істотне значенння для прийняття рішення по справі, передачені ст.280 КУпАП.

Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що позивачу було направлено повістку Андрушівською міською радою, яка 27.09.2024 року була повернена відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання, тобто вказану повістку позивач не отримав та її зміст йому невідомий, що виключало можливість явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.10.2024 року. Вказані позивачем доводи відповідачем не спростовано. Інших доказів належного повідомлення позивача про необхідність явки позивача 04.10.2024 року матеріали справи не містять.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Таким чином, відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, за таких обставин, оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 20 ч.1, 73-77, 79, 139, 242, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 232 від 09.11.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного првопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя:І. А. Чуб