Справа № 520/17007/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

05 травня 2025 р. Справа № 520/17007/24

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії -,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 у справі № 520/17007/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_5 ) до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), які полягають у відмові звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу шостого підпункту підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232- ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І групи - своїм батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) повторно розглянути рапорти ОСОБА_1 ( НОМЕР_5 ) про звільнення з військової служби з підстав абзацу шостого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232- ХІІ, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представником позивача 18.04.2025 через систему "Електронний суд" подано заяву в порядку ст. 382 КАС України, в якій заявник просив:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/17007/24 від 10 січня 2025 року;

- зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) подати у визначений судом строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/17007/24 від 10 січня 2025 року.

Позивачем надано до суду докази отримання уповноваженим представником НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) заяви про встановлення судового контролю.

Проте, відповідач своїм правом на подання заперечень на вказану заяву не скористався.

У період з 21.04.2025 по 25.04.2025 суддя Мороко А.С. перебувала у відпустці.

Відповідно до ч.1 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд вважає за можливе розглядати заяву про встановлення судового контролю в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подану представником позивача заяву про встановлення судового контролю, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Суд зауважує, що Великою Палатою Верховного Суду було змінено підхід до застосування судового контролю, що визначений в Постанові Пленуму ВАС України від 13.03.2017 року № 3 "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ" (наразі ст. 382 КАС України).

У вказаній Постанові Пленуму зазначено, що судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноваженьвідповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі

Разом з тим, Велика Палата дійшла висновку, що відповідні дії, може бути вчинено судом також після ухвалення рішення по справі (ухвала ВП ВС від 20.06.2018 року справа №800/592/17).

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Заява про встановлення судового контролю обґрунтована тим, що на даний час рішення Харківського окружного адміністративного суду у даній справі не виконано належним чином.

26 березня 2025 року проведено засідання атестаційної комісії, за результатом засідання прийняті наступні рішення, зокрема, по рапорту головного сержанта Верлоки Ігоря від 11 березня 2025 року №27.8/14812/25-Вн (на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року по справі №520/17007/24, яке набрало законної сили 10 лютого 2025 року, повторно розглянуті рапорти від 22 квітня 2024 року № 27.8/16311/24-Вн та від 08 травня 2024 року № 27.8/18209/24-Вн), щодо звільнення з військової служби на момент розгляду рапорту вказана підстава відсутня в чинній редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відмовити в задоволенні рапортів.

Вказане оформлено листом НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) від 02.04.2025 № м08/18500/25-Вн.

Відповідно до частини 2, 3 статті 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів виконання судового рішення, при цьому відповідачем до суду таких доказів також не надано, як і заперечень проти заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд вважає за можливе зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) у двомісячний термін надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 у справі № 520/17007/24 в повному обсязі.

Керуючись положеннями ст. ст. 382, 382-1, 382-3 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) у двомісячний термін надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 у справі № 520/17007/24 в повному обсязі.

Попередити відповідача, що відповідно до ч.10 ст. 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.С.Мороко