Справа № 193/76/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2025 рокуСправа №193/76/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
14.01.2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Софіївського окружного адміністративного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить суд:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 21.06.1995 р. по 09.03.2002 р. на посаді бухгалтера Софіївського відділу по земельним ресурсам до трудового (страхового) стажу - протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити дії для повного пенсійного забезпечення, та зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи: - за Наказом № А-29 к від 21.06.1995 р. прийняття на роботу в Управлінні по земельним ресурсам , - за Наказом № 10 к від 22.02.1996 р. переведення на посаду головного бухгалтера у Софіївський відділ по земельним ресурсам, - за Наказом № 33 к від 09.03.2002 р. звільнення з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 за № № 16,17,18 .
Ухвалою Софіївського окружного адміністративного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії направлено за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суд.
Засобами поштового зв`язку адміністративна справа №193/76/25 (провадження 2-а/193/5/25) надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Сліпець Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, запропоновано позивачу подати документ про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
26.02.2025 р. на виконання вимог ухвали від 10.02.2025 р. позивачка надала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 18.03.2025 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувані матеріали, що були на розгляді при прийнятті спірного рішення стосовно позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що у грудні 2024 року звернулася до відповідача із заявою про отримання індивідуальної відомості про застраховану особу, з якої вбачається відсутність відомостей про роботу позивача в Управлінні по земельним ресурсам починаючи з 21.06.1995р. по 09.03.2002р. Трудовий (страховий) стаж підтверджується записом у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 за №16. За період роботи з 21.06.1995р. по 09.03.2002р. страхові внески позивачем були сплачені. Архівну довідку про підтвердження трудового (страхового) стажу роботи в Софіївському відділі Управління по земельним ресурсам, позивачу не вдалося отримати, через неможливість встановити до якого архіву були здані бухгалтерські документи. Вважає, що порушені права на зарахування трудового (страхового) стажу, щоб по досягненню пенсійного віку мати повне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.
05.05.2025 року в системі Електронний суд представником відповідача подано письмовий відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не зверталася із письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 21.06.1995 по 09.03.2002. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не приймалися будь-які рішення стосовно позивача та не надавалися відповіді відповідно до Закону України « Про звернення громадян», тому позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною задоволенню не підлягають. За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, які наявні в матеріалах судової справи (форма ОК-5), за період роботи позивача з 01.07.2000 по 09.03.2002 страхові внески не сплачено, що унеможливлює зарахування цього періоду до страхового стажу. Зазначає, що ГУПФУ в Дніпропетровській області не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач має вимагати від страхувальника сплати страхових внесків за вказаний період, у тому числі в судовому порядку.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу справи (форма ОК-5) ОСОБА_1 , за період роботи з 01 липня 2000 по 09.03.2002 страхові внески не сплачено.
З копії трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , що міститься в матеріалах справи за спірний період наявні наступні записи:
- №16 від 21.06.1995 прийнята на конкурсній основі на посаду бухгалтера у відділ земельних ресурсів Софіївського району з випробувальним строком шість місяців. Присвоєний 13 ранг державного службовця. Прийнята присяга;
- №17 від 22.02.1996 у зв`язку з створенням єдиної системи державних органів земельних ресурсів перевести головного бухгалтера в Софіївський відділ по земельних ресурсах;
- №18 від 09.03.2002 звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
У статті першій Закону № 1058, серед інших, визначено терміни:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає
загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Статтею 16 Закону № 1058 закріплені права та обов`язки застрахованої особи, серед інших:
- отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі;
- вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку;
- отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі інформацію, що відображає обсяг пенсійних коштів на її накопичувальному пенсійному рахунку в Накопичувальному фонді або індивідуальному пенсійному рахунку в недержавному пенсійному фонді - суб`єкті другого рівня системи пенсійного забезпечення, якщо застрахована особа обрала такий недержавний пенсійний фонд, та стан здійснення пенсійних виплат за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду, та в порядку, визначеному цим Законом;
- звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою реалізації свого права як застрахованої особи звернулася до територіального управління Пенсійного фонду та отримала відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та отримала відомості, з яких вбачається, що за період роботи позивача з 01 липня 2000 по 09.03.2002 страхові внески не сплачено.
Відповідно до пункту 1.1. розділу І Порядку 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії- додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування(додаток 3);заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера(додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Однак, зі змісту позову та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 жодних заяв стосовно надання інформації щодо уточнення своїх персональних даних по сплаті/несплаті страхових внесків за період з 21.06.1995 по 09.03.2022 або заяви про призначення пенсії до органів Пенсійного фонду не подавала та відповідачем не ухвалювалося жодного рішення стосовно позивача.
Аналіз вищевказаних норм чинного законодавства та всіх обставини справи дає підстави для висновку, що оскільки позивач не зверталася до відповідача із заявою встановленої форми разом із всіма необхідними документам відповідно до Порядку 22-1, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, з огляду на те, що є передчасними.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець