Справа № 420/29587/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/29587/24

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 22.01.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Марченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому, з урахуванням уточнень від 06.11.2024, заявив наступні позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не здійснення нарахування та нездійснення виплати позивачу збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах АДРЕСА_1 , у період здійснення таких заходів з 06.06.2023 по 28.04.2024, встановленої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 01.03.2024 по 01.09.2024 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду за забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення таких заходів з 06.06.2023 по 28.04.2024, встановлену постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 01.03.2024 по 01.09.2024 з урахуванням виплачених сум в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць з врахуванням проведених виплат за цей період.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за період з 01.03.2024 по 01.09.2024 йому неправомірно не була нарахована збільшена до 100000 грн. додаткова винагорода за забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, встановлена постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Вважає, що його право на отримання такої додаткової винагороди підтверджується Довідкою ВЧ НОМЕР_1 №1329 від 13.08.2024, згідно якої старший сержант ОСОБА_1 в період з 08.06.2023 по 28.04.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Ярова, н.п. Колодязі, н.п. Терни Донецької області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, обставини справи полягають в наступному.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с.25), ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Матеріали справи містять направлення військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2024 №685 (а.с.14) ОСОБА_1 на консультацію нейрохірурга та направлення від 22.05.2024 №832 (а.с.17) на стаціонарне лікування.

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №3452 (а.с.18), ОСОБА_1 24.05.2024 був госпіталізований.

Згідно виписного епікризу №3452 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення (а.с.74-75), позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 24.05.2024 по 04.06.2024.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 від 03.06.2024 №226 (а.с.19) «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби»; потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.

27.06.2024 позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано Направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою обстеження та лікування (а.с.20).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 01.07.2024 №2711/6 (а.с.21) «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби»; потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.

24.07.2024 позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано Направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою обстеження та лікування (а.с.22).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 25.07.2024 №3094/6 (а.с.23) «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби»; потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.

26.08.2024 позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано Направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою обстеження та лікування (а.с.24), результати якого суду першої інстанції надані не були.

13.08.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу видана Довідка про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1329 (а.с.11), в якій зазначено, що старший сержант ОСОБА_1 у період з 08.06.2023 по 28.04.2024 брав участь у таких заходах, перебуваючи в нп.Ярова, нп.Колодязі, нп.Терни Донецької області; підстава: витяг з журналу бойових дій №168дск від 10.06.2023, рапорт командира підрозділу від 08.06.2023 №10/1дск.

В цій довідці зазначено, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).

Позивач долучив до справи довідку ВЧ НОМЕР_1 , згідно якої грошове забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 становить: в березні нараховано за лютий 2024 року 124 123,48 грн; в квітні нараховано за березень 2024 року 62 012,17 грн.; в травні нараховано за квітень 2024 року 8 394,38 грн (був депремований на 100%).

Як вже зазначеного вище, причиною звернення позивача до суд з даним позовом стало те, що за період з березня по серпень 2024 року включно йому не була виплачена збільшена до 100000 грн. додаткова винагорода за забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, встановлена постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (надалі Додаткова винагорода).

Виходячи з наведених обставин, спірний період невиплати позивачу Додаткової винагороди включає в себе два періоди, а саме:

- березень-квітень 2024 включно, протягом яких, як стверджує позивач, він приймав участь у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- травень-серпень 2024 включно, протягом яких позивач перебував на лікуванні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції навів такі узагальнені доводи та висновки:

- з медичної документації, на яку позивач посилається як на підставу для отримання Додаткової винагороди за час лікування з травня по серпень 2024, не вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у спірний період саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що пов`язане із захистом Батьківщини;

- надана медична документація підтверджує перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворюванням, а не пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що не є тотожним, а відтак відсутні підстави для нарахування відповідачем Додаткової винагороди;

- надана позивачем Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 13.08.2024 №1329 підтверджує лише право позивача на отримання статусу учасника бойових дій, і не є підставою для виплати Додаткової винагороди;

- сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у військовій частині під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування позивачу Додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора;

- матеріали справи не містять необхідних документів для беззаперечного висновку про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період;

- позивач не позбавлений та не обмежений у праві на отримання Додаткової винагороди за спірний період за наявності відповідних документальних підстав для її отримання.

Апелянт не погоджується з такими доводами суду першої інстанції, наводячи такі узагальнені доводи:

- підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець;

- факт безпосередньої участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території нп. Ярова, нп. Колодязі, нп. Терни Донецької області у період березень-квітень 2024 підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2024 року №1329, яка була видана на підставі витягу із журналу бойових дій № 168дск від 10.06.2023 року та рапорту командира підрозділу від 08.06.2023 року № 10/1 дск., і саме на підставі цієї довідки відповідачі здійснювали нарахування та виплату йому Додаткової винагороди з листопада 2023 року по лютий 2024 року та частково березень 2024 року;

- позивач має право на отримання Додаткової винагороди за період лікування з травня по серпень 2024 року включно, оскільки лікування було пов`язано з акубаротравматичним ураженням обох вух без порушення цілісності барабанних перетинок у вигляді легкої правобічної сенсоневральної приглухуватості (25дБ), що мало місце 13.04.2024 року на позиції Стіна СП Крига і про зазначену подію було внесено запис до журналу бойових дій, що підтверджується формою 100 від 27.04.2024 року;

- за результатами проведеного медичного огляду ВЛК 26 вересня 2024 року Гарнізонною ВЛК позивачу була видана Довідка №5959 від 26.09.2024 року, відповідно до якої позивач ВЛК стосовно наявних у позивача захворювань та травми, зробила такі висновки: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», «Захворювання, Ні, не пов`язані з проходженням військової служби», «Захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби», «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».

- згідно Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД №368923, виданої 20.12.2024 року, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини. Ця довідка також не була надана суду першої інстанції, оскільки була видана позивачу тільки 20.12.2024 року.

Апелянт вважає, що зазначені довідки від 26.12.2024 та від 20.12.2024 підтверджують пов`язаність захворювань позивача із захистом Батьківщини, що надає позивачу право на отримання Додаткової винагороди за вказаний період лікування.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Підстави для виплати військовослужбовцям Додаткової винагороди встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції чинній на момент спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Зі змісту Постанови №168 сліду, що військовослужбовець має право на отримання Додаткової винагороди як за час, протягом якого він безпосередньо приймав участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), так і за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не заперечував право позивача на отримання Додаткової винагороди за вказані періоди, але виходив з того, що таке право в рамках даного спору не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такою оцінкою суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стосовно періоду березень-квітень 2024 включно, протягом яких, як стверджує позивач, він приймав участь безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, суд першої інстанції вірно зазначив, що для отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, передбаченої Постановою №168, військовослужбовцю необхідно безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів та виконувати бойові (спеціальні) завдання згідно п.2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260), з обов`язковим підтвердженням такої участі довідкою, зміст та форма якої повинні відповідати додаткам №1, 2 Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022, в якому визначні порядок і умови виплати вищенаведеної Додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Окреме доручення №912/з/29).

Так абзацом 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до п. 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

У наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Суд першої інстанції вірно виснував, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком Окремого доручення.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 було внесено зміни до Порядку №260 від 07.06.2018, та доповнено останній розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану. Приписи розділу XXXIV Порядку №260 застосовуються з 01.02.2023.

Згідно п.2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах:

100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

За пунктом 3 розділу XXXIV Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до п.4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

За п.8 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п.9 розділу XXXIV Порядку №260).

Виходячи зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що виплата Додаткової винагороди військовослужбовцям, які безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах їх ведення (здійснення), здійснюється щомісячно на підставі довідки керівника органу військового управління, штабу угруповання військ, штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, і така довідка видається за минулий місяць до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надана позивачем Довідка від 13.08.2024 №1329 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України не може підтверджувати право позивача на отримання Додаткової винагороди за березень-квітень 2024 року, оскільки мета видачі цієї довідки це підтвердження право позивача на отримання статусу учасника бойових дій у відповідності до приписів Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі Порядок №413).

Колегія суддів звертає увагу на те, що Довідка від 13.08.2024 №1329 була видана на підставі витягу з журналу бойових дій №168дск від 10.06.2023 та рапорту командира підрозділу від 08.06.2023 №10/1дск, які не можуть підтверджувати факт участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період березень-квітень 2024, оскільки і витяг з журналу бойових дій №168дск, і рапорт командира підрозділу №10/1дск датовані червнем 2023 року.

Відповідно до абз.5 п.6 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6.

Суд першої інстанції вірно встановив, що надана позивачем Довідка від 13.08.2024 №1329 видана за формою, встановленою додатком 6 до Порядку №413, а тому ця довідка призначена лише для підтвердження наявності у особи право на отримання статусу учасника бойових дій згідно з Порядком №413, і не є підставою для виплати додаткової грошової допомоги у розмірі 100000 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів №168.

Також колегія суддів погоджується з висновком суджу першої інстанції про те, що сам лише факт виконання позивачем службових обов`язків у військовій частині під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування Додаткової винагороди.

Що стосується доведеності права позивача на отримання Додаткової винагороди за період лікування з травня по серпень 2024 включно, то колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наданих суду першої інстанції доказів та існуючого правого регулювання цього питання.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, за змістом Постанови №168 військовослужбовець має право на отримання Додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я за наявності двох умов:

- поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (надалі Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 глави 1 розділу I Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

У відповідності з пп.2.4.5 п.2.4 глави 2 розділу I Положення №402, ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

У відповідності з пп.2.4.10 п.2.4 глави 2 розділу I Положення №402, постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій;

ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі національного контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій;

з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) Поранення(травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Підпункт «а» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Підпункт «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Суд першої інстанції дослідив долучені позивачем до позовної заяви медичні документи, зокрема довідки військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_4 від 03.06.2024 №226 (а.с.19), військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 01.07.2024 №2711/6 та від 25.07.2024 №3094/6 (а.с.23, 21), якими причинний зв`язок наявних у позивача захворювань визначений наступним чином - «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».

На підставі цих документів суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується також і колегія суддів, що з наданої позивачем медичної документації, на яку позивач посилається як на підставу нарахування Додаткової винагороди, не вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у спірний період саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що пов`язане із захистом Батьківщини, а ця медична документація підтверджує перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворюванням, а не пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що в свою чергу не підтверджує право позивача на отримання Додаткової винагороди за травень-серпень 2024 року.

Посилання апелянта на Довідку Гарнізонної ВЛК №5959 від 26.09.2024, згідно з якою наявне у позивача захворювання, ТАК, пов`язане і захистом Батьківщини», а також на Довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД №368923 від 20.12.2024, відповідно до якої позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, колегія суддів відхиляє, оскільки ці документи суду першої інстанції не надавались, клопотання про їх витребування або залучення до справи не заявлялось, і суду першої інстанції про їх існування не повідомлялось, у зв`язку з чим вони не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів зазначає, що оскільки вказані довідки №5959 від 26.09.2024 та №368923 від 20.12.2024 надавались військово-лікарськими комісіями позивачу, то саме позивач в силу приписів ч.1 ст.77 КАС України повинен був надати їх суду на підтвердження своїх позовних вимог.

Як слідує з матеріалів справи, 21.10.2024, тобто вже після видачі довідки №5959 від 26.09.2024, представник позивача подавав суду медичні документи стосовно позивача, які були досліджені судом першої інстанції.

В подальшому представник позивача ще двічі 06.11.2024 та 15.12.2024 подавав суду додаткові документи по справі, без надання довідки №5959 від 26.09.2024.

Дана справа розглядавсь судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, але до моменту ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі від 22.01.2025, сторона позивача не надала суду довідки №5959 від 26.09.2024 та №368923 від 20.12.2024.

Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.2 ст.308 КАСУ).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.3 ст.308 КАСУ).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.4 ст.308).

Апелянт не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості надання довідок №5959 від 26.09.2024 та №368923 від 20.12.2024 до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Посилання апелянта на те, що вказані довідки не були надані суду першої інстанції з тих причин, що довідка №5959 від 26.09.2024 була видана 26.09.2024 року та отримана позивачем уже після подання позовної заяви до суду, а довідка №368923 від 20.12.2024 була видана позивачу тільки 20.12.2024, колегія суддів відхиляє, оскільки зміст цих посилань підтверджує те, що ці довідки були отримані позивачем до моменту винесення судом першої інстанції рішення від 22.01.2025, і причини неможливості їх ненадання суду першої інстанції відсутні.

Ненадання позивачем таких довідок суду першої інстанції без поважних причин, і надання їх суду апеляційної інстанції, не створює підстав для скасування рішення суду першої інстанції, які передбачені ст.317 КАС України.

З наведених вище підстав колегія суддів під час апеляційного розгляду даної справи залишення без задоволення клопотання представника апелянта, адвоката Пижик В.В., від 15.03.2025 та від 20.04.2025 про долучення до справи Епікризу з медичної карти позивача стосовно лікування позивача в лютому 2025 року, та витребування у відповідачів документів та інформації стосовно медичних обстежень позивача протягом квітня-травня 2024 року, стосовно участі позивача участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією в період з березня по квітень 2024, оскільки, по-перше результати лікування позивача в лютому 2025 року не можуть впливати на правильність висновків суду першої інстанції, а по-друге - ці додаткові обставини та підтверджуючи їх докази повинні були бути досліджені судом першої інстанції, але позивач таких доказів не надавав, клопотань про їх витребування не заявляв і не посилався на ці додаткові обставини ні в позовні заяві, ні в інших заявах по суті справи.

Заявляючи таке клопотання на стадії апеляційного провадження, апелянт в такий спосіб намагається доповнити обґрунтування своїх позовних вимог новими обставинами та новими доказами, які не були заявлені та надані ним суду першої інстанції без обґрунтування неможливості надання їх на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.

З цього проводу колегія суддів зазначає, що завданням апеляційної інстанції є перевірка рішення суду першої інстанції на відповідність його вимогам матеріального та процесуального права, а не повторний судовий розгляд адміністративної справи.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі наданих йому учасниками справи доказів правильно встановив обставини справи та ухвалив вірне рішення, яке ґрунтується на положеннях чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи відсутність підстав для висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив неправильне застосування норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, колегія вважає, що підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складно та підписано 06 травня 2025 року.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька