Справа № 380/3560/25
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 рокусправа № 380/3560/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Авто і Компанія до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішень,-

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Авто і Компанія до Львівської митниці, в якій просить суд :

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2025 №UA209000/2025/700006/2;

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 28.01.2025 №UA209000/2025/700007/2;

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 30.01.2025 №UA209000/2025/700008/2;

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 30.01.2025 №UA209000/2025/700009/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між компанією Eurocar&Company sp.z.o.o., Poland та ТОВ Авто і Компанія, Україна (далі ТОВ, позивач), 03.01.2020 року укладено зовнішньоекономічний контракт №01/2020, відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати, а Покупець зобов`язується купувати на умовах Даного Контракту товар.

Позивач вказує, що на виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту №01/2020 від 03.01.2020 р. декларантом здійснено декілька поставок. Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №29/01/2025 від 14.01.2025 року покупець придбав у Продавця автомобіль HYUNDAI, модель І30, 2021 р.в., загальною вартістю 7 900,00 EUR (євро). З метою митного оформлення вказаного товару 23.01.2025 р. до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA35U6 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом позивача до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA35U6, було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (iнвойс) №29/01/2025 від 14.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 06.07.2021; платіжний документ, що підтверджує купівлю товару компанією Eurocar&Company sp.z.o.o. б/н від 17.01.2025; Фото від 21.01.2025; цінова інформація від 21.01.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PL0CB8 від 18.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.002454-25 від 21.01.2025.

Позивач наголошує, що за наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 23.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700006/2.

Позивач зазначає, що на виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію № 25UA61U0 від 24.01.2025. За даною митною декларацією ТОВ сплачено податків у сумі 193 469, 95 грн. Різниця між сумою митних платежів, що позивач повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості становить 64 227, 67 грн.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №41/01/2025 від 17.01.2025 покупець придбав у продавця автомобіль PEUGEOT, модель 308, 2019 р.в., загальною вартістю товару 4600,00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 27.01.2025 р. до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA68U8 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом позивача до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA68U8, було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (інвойсу) №41/01/2025 від 17.01.2025; автотранспортна накладна №117 від 24.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 13.09.2019; фото від 27.01.2025; цінова інформація від 27.01.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PLJEB7 від 23.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.003364-25 від 25.01.2025.

Позивач наголошує, що за наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 28.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700007/2.

Позивач зазначає, що на виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію №25UA30U0 від 28.01.2025. За даною митною декларацією ТОВ сплачено податків у сумі 135 729, 08 грн. Різниця між сумою митних платежів, що позивач повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості становить 40 967, 48 грн.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №43/01/2025 від 17.01.2025 покупець придбав у продавця автомобіль PEUGEOT, модель 308, 2019 р.в., загальною вартістю товару 4200,00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 29.01.2025 р. до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA47U1 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом позивача до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA47U1, було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (інвойсу) №43/01/2025 від 17.01.2025; автотранспортна накладна №121 від 28.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 06.12.2019; платіжний документ, що підтверджує купівлю товару компанією Eurocar&Company sp.z.o.o. б/н від 27.01.2025; фото від 29.01.2025; цінова інформація від 29.01.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PLWOB9 від 27.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.003896-25 від 29.01.2025.

Позивач наголошує, що за наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 30.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700008/2.

Позивач зазначає, що на виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію №25UA05U0 від 30.01.2025. За даною митною декларацією ТОВ сплачено податків у сумі 134 109, 41 грн. Різниця між сумою митних платежів, що позивач повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості становить 46 061, 88 грн.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №49/01/2025 від 21.01.2025 покупець придбав у продавця автомобіль PEUGEOT, модель 308, 2019 р.в., загальною вартістю товару 4 250.00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 30.01.2025 р. до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA40U2 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом позивача до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA40U2, було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (інвойсу) №49/01/2025 від 21.01.2025; автотранспортна накладна №124 від 29.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 22.11.2019; платіжний документ, що підтверджує що підтверджує купівлю товару компанією Eurocar&Company sp.z.o.o. б/н від 28.01.2025; фото від 30.01.2025; цінова інформація від 30.01.2025; Копія митної декларації країни відправлення №25PL401010000A04B3 від 28.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.004131-25 від 30.01.2025.

Позивач наголошує, що за наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 30.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700009/2.

Позивач зазначає, що на виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію №25UА79U2 від 31.01.2025. За даною митною декларацією ТОВ сплачено податків у сумі 133 772, 75 грн. Різниця між сумою митних платежів, що позивач повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості становить 45 250, 09 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував покликанням на те, що декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Разом з тим, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості. Позивач вважає, що Львівською митницею не наведено причини неможливості проведення митного оформлення за заявленою позивачем митною вартістю товарів, тому такі скориговані вартості не можуть братися судом до уваги при вирішенні справи по суті. Позивач стверджує, що всі надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом. Тому, вважає, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 03.03.2025 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали подати відзив на позовну заяву.

В обґрунтування заперечень, відповідач у відзиві на позовну заяву покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах розбіжностей та неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача були направлені позивачу електронні вимоги щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. Сторона відповідача вважає, що у повній відповідності з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів. Львівська митниця зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. За наведеного сторона відповідача зазначає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником позивача подано відповідь на відзив. Вказано, що у позовній заяві зазначено та не спростовано відповідачем те, що декларантом було подано всі наявні документи, що визначає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу. На переконання представника позивача, митниця була зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Крім цього, представник позивача зазначає, що дослідивши надані відповідачем митні декларації, що слугували джерелами для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, було знайдено безліч розбіжностей, що стосуються умов поставок. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

03.01.2020 між компанією Eurocar&Company sp.z.o.o., Poland та ТОВ Авто і Компанія,Україна, укладено зовнішньоекономічний контракт №01/2020, відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати, а Покупець зобов`язується купувати на умовах Даного Контракту товар.

Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №29/01/2025 від 14.01.2025 покупець придбав у Продавця автомобіль HYUNDAI, модель І30, 2021 р.в., загальною вартістю 7 900,00 EUR (євро). З метою митного оформлення вказаного товару 23.01.2025 до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA35U6 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA35U6 було надано низку документів, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 23.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700006/2.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №41/01/2025 від 17.01.2025 покупець придбав у продавця автомобіль PEUGEOT, модель 308, 2019 р.в., загальною вартістю товару 4600,00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 27.01.2025 до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA68U8 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA68U8 було надано низку документів, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 28.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700007/2.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №43/01/2025 від 17.01.2025 покупець придбав у продавця автомобіль PEUGEOT, модель 308, 2019 р.в., загальною вартістю товару 4200,00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 29.01.2025 до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA47U1 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA47U1 було надано низку документів, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 30.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700008/2.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №49/01/2025 від 21.01.2025 покупець придбав у продавця автомобіль PEUGEOT, модель 308, 2019 р.в., загальною вартістю товару 4 250,00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 30.01.2025 р. до митного оформлення Львівській митниці було подано електронну митну декларацію №25UA40U2 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA40U2 було надано низку документів, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів. Однак, 30.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700009/2.

У рішенні про коригування митної вартості № UA209000/2025/700006/2 від 23.01.2025 відповідач зазначив наступні зауваження:

- відповідно до заявлених декларантом умов поставки (DAP-UA Львів), витрати на перевезення (фрахт) сплачує продавець, однак, насправді вони сплачуються покупцем, оскільки вартість перевезення (Фрахт) включається в загальну ціну товару. У зв`язку із зазначеним, митницею здійснено аналіз задекларованих умов поставки та встановлено, що відсутні відомості які підтверджують дані умови поставки, а саме відсутні в фактурі від 14.01.2025 №29/01/2025 вартість товару та виокремлена вартість перевезення. Також, відповідно до приписів ч.2 ст.53 МК України, транспортні (перевізні) документи, для підтвердження всіх числових значень митної вартості, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

У рішенні про коригування митної вартості № UA209000/2025/700007/2 від 28.01.2025 відповідач зазначив наступні зауваження:

- відповідно до заявлених декларантом умов поставки (DAP-UA Львів), витрати на перевезення (Фрахт) сплачує продавець, однак, насправді вони сплачуються покупцем, оскільки вартість перевезення (фрахт) включається в загальну ціну товару. У зв`язку із зазначеним, митницею здійснено аналіз задекларованих умов поставки та встановлено, що відсутні відомості які підтверджують дані умови поставки, а саме: відсутні в фактурі від 17.01.2025 №41/01/2025 вартість товару та виокремлена вартість перевезення. Також, відповідно до приписів ч.2 ст.53 МК України, транспортні (перевізні) документи, для підтвердження всіх числових значень митної вартості, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

У рішенні про коригування митної вартості № UA209000/2025/700008/2 від 30.01.2025 відповідач зазначив наступні зауваження:

- відповідно до заявлених декларантом умов поставки (DAP-UA Львів), витрати на перевезення (Фрахт) сплачує продавець, однак, насправді вони сплачуються покупцем, оскільки вартість перевезення (фрахт) включається в загальну ціну товару. У зв`язку із зазначеним, митницею здійснено аналіз задекларованих умов поставки та встановлено, що відсутні відомості які підтверджують дані умови поставки, а саме: відсутні в фактурі від 17.01.2025 №43/01/2025 вартість товару та виокремлена вартість перевезення. Також, відповідно до приписів ч.2 ст.53 МК України, транспортні (перевізні) документи, для підтвердження всіх числових значень митної вартості, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

У рішенні про коригування митної вартості № UA209000/2025/700009/2 від 30.01.2025 відповідач зазначив наступні зауваження:

- відповідно до заявлених декларантом умов поставки (DAP-UA Львів), витрати на перевезення (Фрахт) сплачує продавець, однак, насправді вони сплачуються покупцем, оскільки вартість перевезення (фрахт) включається в загальну ціну товару. У зв?язку із зазначеним, митницею здійснено аналіз задекларованих умов поставки та встановлено, що відсутні відомості які підтверджують дані умови поставки, а саме: відсутні в фактурі від 21.01.2025 №49/01/2025 вартість товару та виокремлена вартість перевезення. Також, відповідно до приписів ч.2 ст.53 МК України, транспортні (перевізні) документи, для підтвердження всіх числових значень митної вартості, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

Таким чином, на думку Львівської митниці, були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Не погодившись із рішеннями про коригування митної вартості товарів, ТОВ «Авто і Компанія звернулась з позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок- фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із ч. ч. 3-6 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Суд зазначає, що позивачем подавалися наступні документи для підтвердження митної вартості товарів:

до митної декларації від 23.01.2025 №25UA35U6 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (iнвойс) №29/01/2025 від 14.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 06.07.2021; платіжний документ, що підтверджує купівлю товару компанією Eurocar&Company sp.z.o.o. б/н від 17.01.2025; фото від 21.01.2025; Цінова інформація від 21.01.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PL0CB8 від 18.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.002454-25 від 21.01.2025;

до митної декларації від 27.01.2025 №25UA68U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (інвойсу) №41/01/2025 від 17.01.2025; автотранспортна накладна №117 від 24.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 13.09.2019; фото від 27.01.2025; цінова інформація від 27.01.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PLJEB7 від 23.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.003364-25 від 25.01.2025;

до митної декларації від 29.01.2025 №25UA47U1 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (інвойсу) №43/01/2025 від 17.01.2025; автотранспортна накладна №121 від 28.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 06.12.2019; платіжний документ, що підтверджує купівлю товару компанією Eurocar&Company sp.z.o.o. б/н від 27.01.2025; фото від 29.01.2025; цінова інформація від 29.01.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PLWOB9 від 27.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.003896-25 від 29.01.2025;

до митної декларації від 30.01.2025 №25UA40U2 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №01/2020 від 03.01.2020; рахунок-фактура (інвойсу) №49/01/2025 від 21.01.2025; автотранспортна накладна №124 від 29.01.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 22.11.2019; платіжний документ, що підтверджує що підтверджує купівлю товару компанією Eurocar&Company sp.z.o.o. б/н від 28.01.2025; фото від 30.01.2025; цінова інформація від 30.01.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PL401010000A04B3 від 28.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу №UA.012.004131-25 від 30.01.2025.

Таким чином, на переконання суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2021 року у справі № 815/3976/16, а також в постановах Верховного Суду у справах №821/1617/17 від 14.08.2018, № 815/6827/17 від 29.01.2019, № 804/2256/16 від 12.11.2021, № 1.380.2019.002016 від 04.11.2021 № 480/3558/19 від 17.11.2021, у яких суд прийшов до висновку, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Згідно з вимогами графи 33 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Таким чином, позивачем для оформлення товару за методом №1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості товару. За вказаних обставин суд доходить висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваних рішень щодо коригування митної вартості товарів.

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/700006/2 від 23.01.2025, то у такому посадова особа митного органу наводить застереження, яке стосується умов поставки DAP.

Судом встановлено, що згідно інвойсу №29/01/2025 від 14.01.2025 сторонами узгоджено умови поставки DAP Львів.

Суд наголошує, що умови поставки Incoterms 2010 Delivered at Place (Постачання в місці призначення) означають, що продавець здійснює поставку, коли товар надано в розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження, в узгодженому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару в місце. Тобто всі витрати на перевезення оплачуються продавцем до узгодженого пункту призначення.

Таким чином, суд висновує, що витрати на транспортування товару включені у вартість товару та не потребували окремого підтвердження. Окрім того, жодним нормативно правовим актом не передбачено обов`язку при умовах поставки DAP розбивати в інвойсі ціну товару на вартість самого товару та вартість транспортування. Сама суть даної умови поставки згідно Інкотермс і полягає, що продавець за єдину суму, яку бажає отримати за товар, доставляє його покупцю, у визначене сторонами місце.

Також ч.2 ст.53 МК України, на яку посилається відповідач у оскаржуваному рішенні, передбачає, що документами, які підтверджують митну вартість, зокрема є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Таким чином, зважаючи на заявлені умови поставки, позивач згідно МК України не зобов`язаний був подавати транспортні (перевізні) документи.

Враховуючи, що зауваження, яке зазначене у рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/700007/2 від 28.01.2025, №UA209000/2025/700008/2 від 30.01.2025, №UA209000/2025/700008/2 від 30.01.2025 аналогічне до того, яке наводилось у Рішенні №UA209000/2025/700009/2 від 30.01.2025, суд не вважає за потрібне дублювати свої висновки щодо таких застережень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи, які мають значення для правильного вирішення справи.

Верховним Судом у постанові Постанова від 23 грудня 2021 року у справі № 200/6508/20-а зроблено висновок, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами.

Отже, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

Верховний Суд у постановах від 05 лютого 2019 року у справі №816/1199/15, від 14 серпня 2018 року у справі №821/1617/17 та від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17 висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Відповідач жодним способом не спростовує твердження позивача про виявлені розбіжності у митних деклараціях, на які відповідач посилався як джерела інформації для коригування митної вартості товарів.

Встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості шляхом прийняття рішень про коригування митної вартості товарів. А тому, як наслідок, вищезазначені рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, тоді як відповідач всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування правомірності рішень про коригування митної вартості не довів, а відтак останні підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду із цим позовом судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2025 №UA209000/2025/700006/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.01.2025 №UA209000/2025/700007/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 30.01.2025 №UA209000/2025/700008/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 30.01.2025 №UA209000/2025/700009/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Авто і Компанія за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна