Справа № 280/1537/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 травня 2025 року Справа № 280/1537/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення форми С № 1 від 16.09.2024, № 1 від 16.09.2024 та №9 від 09.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з тим, що акт перевірки контролюючим органом не було направлено на юридичну адресу платника та не ознайомлено з матеріалами перевірки, позивач не мав можливості подати заперечення, додаткові документи і пояснення, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. вказує на те, що під час здійснення перевірки за посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області не було здійснено в повному обсязі дій для з`ясування усіх обставин, а саме не враховано той факт, що частина картриджів, POD-систем та ароматизованої рідини були порожніми та використовувались в якості вітринних зразків а інша частина продукції мала сертифікати якості та накладні які свідчили що вказані товари не є підакцизними та не підлягають ліцензуванню. Ароматизовані рідини і харчові додатки та POD-системи, картриджах які є порожніми не потребують оклеювання марками акцизного податку спеціальними знаками для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оскільки ця продукція не містить нікотин та не є підакцизною, у зв`язку з чим висновки контролюючого органу з визначення вартості переліченого товару у сумі 6 720,00 грн. є передчасним і не доведеним. Також просить врахувати той факт, що постановою Вільнянського районного суду Запорізької області при розгляді справи № 314/3486/24 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, яка передбачає відповідальність за здійснення роздрібної або оптової торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку, провадження у даній справі було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також позивач зазначає, що йому не вручали та не надсилали жодних запитів про надання первинних, чи будь яких інших документів, тому посилання контролюючого органу на порушення норм п. 12 ст. 3 Закону № 265 в порядку ведення обліку товарних запасів, встановленого законодавством, вважає хибним та протиправним. Позивач, як сумлінний суб`єкт господарювання здійснює реалізацію лише тих товарів, що відображені в обліку, при цьому всі документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Реалізація тютюнових виробів та/або рідин позивачем не здійснюється, у зв`язку з чим потреба в отриманні дозвільних документів на даний вид діяльності (ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами) відсутня, а під час реалізації товарів забезпечуються їх ідентифікація за товарними підкатегоріями шляхом сканування штрих-коду нанесеному безпосередньо на етикетці. Система сканування забезпечує відповідність реалізації товарів за їх видом, фактичними товарними назвами та забезпечує в повному обсязі розрахунки з бюджетом усіх рівнів, що не призводить до втрат бюджету та водночас спростовує висновки податкового органу щодо порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265. Тому висновки Акту перевірки на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення згідно якого встановлено порушення ч.61 ст.15 Закону № 481, п. 226.11 ст. 226 ПКУ зберігання тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, не відповідають дійсності та є протиправними. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 10.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

24.03.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що під час перевірки первинні документи не були надані, про об`єктивні причини неможливості їх надання до перевірки позивач не повідомив. Відповідач звертає увагу суду, що у позивача є саме обов`язок, а не право, в силу ст. 85 ПК України надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, який виникає у платника податків після початку перевірки. Щодо суті спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем зазначено, що вони прийняті в межах діючого законодавства та підстави для їх скасування відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 25.07.2024 № 1450-п було вирішено провести з 25.07.2024 тривалістю не більше 10 діб фактичну перевірку кіоску в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 24.06.2024 по день закінчення фактичної перевірки.

Судом встановлено, що відповідачем на адресу ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 було надіслано запит з проханням надати для перевірки документи, що становлять предмет перевірки за період діяльності, що перевіряється. Вказаний запит 26.07.2024 отримала продавець ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про що свідчить відповідна відмітка на запиті.

Відповідно до матеріалів справи відповідачем було проведено перевірку господарської одиниці кіоску в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_2 суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . Перевірка здійснювалась в присутності продавця ОСОБА_2 , за результатами якої складено Акт фактичної перевірки від 02.08.2024 № 11769/08/01/07/09/ НОМЕР_1 .

Вказаною перевіркою встановлено порушення: 1) п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; 2) п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України; 3) абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», п. 226.11 ст. 226 ПК України в частині зберігання тютюнових виробів без марки акцизного податку на суму 6720 грн.; 4) ч. 61 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», п. 226.11 ст. 226 ПК України в частині зберігання тютюнових виробів в місцях зберігання тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, які не внесені до Єдиного реєстру місць зберігання.

05.08.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області складено Акт відмови від отримання матеріалів перевірки № 2132 про те, що після ознайомлення з актом перевірки № 11769/08/01/07/09/ керівник підприємства або особа, що його заміщає, фізична особа-підприємець ФОП ОСОБА_1 відмовився від отримання матеріалів перевірки.

Податковим повідомленням-рішенням від 09.09.2024 № 9 за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 16220 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 16.09.2024 № 1 за порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», п. 226.11 ст. 226 ПК України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 21300 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 16.09.2024 № 1 за порушення ч. 61 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», п. 226.11 ст. 226 ПК України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 21300 грн.

Позивач, не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.1 статті 1 ПК України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені статтею 75 ПК України, пунктом 75.1 якої встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

В силу пункту 2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктами 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до п.80.4 ст.80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно з п.80.5 ст.80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно зі статтею 81 цього Кодексу.

При цьому, п.80.7 ст.80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Таким чином, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Як судом вже було встановлено, з направлень на перевірку від 25.07.2024 №2178 та №2179, копії яких містяться в матеріалах справи, слідує, що ці направлення на проведення фактичної перевірки пред`явлені продавцю ФОП ОСОБА_1 , яка підтвердила факт предявлення службового посвідчення та направлень на проведення перевірки, а також вручення наказу від 25.07.2024 № 1450-п про проведення фактичної перевірки.

Тобто фактичний допуск посадових осіб ГУ ДПС у Запорізькій області до проведення фактичної перевірки відбувся.

Отже, перевірка позивача проведена за наявності законних підстав для її проведення з дотриманням встановленої процедури допуску до перевірки.

Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що йому не вручали запит на надання документів та не надсилався акт фактичної перевірки з тих підстав, що запит про надання документів було отримано продавцем ОСОБА_2 26.07.2024, про що свідчить відповідна відмітка на запиті, а акт перевірки було направлено за місцем проживання ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Поштовий конверт повернувся на адресу ГУ ДПС у Запорізькій області з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Пункт 45.1 статті 45 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті Податкового кодексу України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України ).

Згідно з пунктом 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

За змістом наведених положень надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Факт повернення відправлення на адресу ГУ ДПС з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що Акт перевірки вважається надісланим (врученим) фізичній особі.

Так, процедурні порушення під час призначення та проведення податкової перевірки можуть бути підставою для скасування рішень, прийнятих за її результатами, лише у випадку, якщо такі порушення вплинули або могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу. Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17, зазначено, що не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, є підставою для скасування рішень, а лише ті, що вплинули на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Стосовно порушення, покладеного в основу оспорюваного ППР № 9, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95-ВР).

Розділ ІІ Закону №265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання.

Слід зазначити, що до 01.01.2022 пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Законом №1914-IX, який набрав чинності 01.01.2022, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР викладено в наступній редакції (чинній на момент виникнення спірних правовідносин): «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).»

Отже, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в третьому абзаці цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

При цьому, до 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.

Оскільки позивач провадить господарську діяльність, на нього поширюється вказана норма щодо ведення обліку товарних запасів.

Як передбачено статтею 20 Закону №265/95-ВР (в редакції, чинній з 01.01.2022), до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відтак ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за №1411/37033 (далі Порядок №496).

Згідно із пунктом 1 Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Згідно з пунктом 2 Порядку №496, форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Приписами пункту 11 Порядку №496 встановлено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Враховуючи наведене вище, у зв`язку із здійсненням діяльності, ФОП був зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки первинні документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу.

Відповідно до підпункту 2.2.20 пункту 2.2 розділу 2 Акта встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: не надано первинні документи на товар, що підтверджують його походження та знаходяться на реалізації на господарській одиниці.

Згідно з даними, відображеними у додатку до Акта - відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків запасів, проведено зняття фактичних залишків на 26.07.2024 та встановлено необлікований товар на суму 16220 грн.

Як слідує з матеріалів справи, під час проведення перевірки контролюючому органу підтверджуючі документи позивачем не надано.

Суд зазначає, що скаржник не був позбавлений можливості надати копії первинних документів під час проведення фактичної перевірки, а оригінали у подальшому. Вказана можливість передбачена пунктом 11 Порядку №496.

Враховуючи, що відповідно до положень п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків має надати всі документи під час перевірки, інші доводи позивача не приймаються до уваги судом як підстави для скасування спірного рішення.

При цьому податкове повідомлення-рішення від 09.09.2024 № 9, яким за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України до позивача було застосовано штрафні санкції у розмірі 1020 грн. оскаржено до суду не було.

Таким чином, позивач під час проведення перевірки не надав контролюючому органу на початку перевірки первинні документи, що підтверджують походження товару та обліку у встановленому порядку товарних запасів, у зв`язку з чим ним порушено положення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Стосовно податкових повідомлень-рішень від 16.09.2024 № 1 та № 1 суд зазначає таке.

Питання виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах врегульовано статтею 226 ПК України.

Пунктами 226.1. та 226.2. статті 226 ПК України встановлено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно пункту 226.5. статті 226 ПК України маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 226.8 статті 226 ПК України кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки. На марку акцизного податку на сигарети, цигарки та сигарили додатково наноситься кількість штук у пачці (упаковці). Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ - "тютюн імпортний", ТВ - "тютюн вітчизняний") у кількісному виразі. Кожна марка акцизного податку на рідини, що використовуються в електронних сигаретах, повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки. Виробники та імпортери рідин, що використовуються в електронних сигаретах, ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (РІ - "рідина імпортна", РВ - "рідина вітчизняна") у кількісному виразі.

Вважаються такими, що немарковані (пункт 226.9. статті 226 ПК України):

алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;

алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

сигарети, цигарки та сигарили, що вироблені після 1 січня 2021 року, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку;

рідини, що використовуються в електронних сигаретах, вироблених до 1 січня 2021 року.

Згідно з п.226.11 ст.226 ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, забороняються.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР).

Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством ( ч. 4 ст. 11 Закону №481/95-ВР).

Крім того статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» визначено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; для фізичних осіб-підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

З акту фактичної перевірки вбачається, що посадовими особами контролюючого органу в ході проведення перевірки було встановлено факт зберігання тютюнових виробів без марки акцизного податку, а саме виявлено зберігання 21 електронної сигарети «ELFBAR», без марки акцизного податку, в місці зберігання, яке не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігань.

Позивач, заперечуючи вказане порушення, посилався на те, що докази здійснення ним реалізації таких тютюнових виробів відсутні, не враховано той факт, що частина картриджів, POD-систем та ароматизованої рідини були порожніми та використовувались в якості вітринних зразків, а інша частина продукції мала сертифікати якості та накладні, які свідчили, що вказані товари не є підакцизними та не підлягають ліцензуванню.

Такі твердження позивача, на думку суду, свідчить про намагання позивача уникнути відповідальності за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»

Суд зазначає, що згідно підпункту 14.1.56-4 пункту 14.1 статті 14 ПК України рідини, що використовуються в електронних сигаретах, - рідкі суміші хімічних речовин, що містять або не містять нікотин, використовуються для створення пари в електронних сигаретах та містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях.

Відповідно до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктом 215.1 статті 215 ПК України передбачено, що до підакцизних товарів належать, зокрема, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

Відповідно до пункту 23 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, на тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марки наклеюються: на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар, сигарил, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх розміру), - у такій спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання; на тютюнові вироби в упаковці, що підлягає обгортанню у поліпропіленову плівку, - під плівку; на ємності (упаковки) з рідиною, що використовуються в електронних сигаретах, - у такий спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що рідини, що використовуються в електронних сигаретах, підлягають маркуванню марками акцизного податку, яке здійснюється з урахуванням вимог статті 226 ПК України та Положення №1251.

Окрім того, суд враховує, що за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»:

місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту етилового, біоетанолу та спиртових дистилятів, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Також у статті 1 Закону наведено визначення «Єдиного державного реєстру місць зберігання (Єдиний реєстр)» - це перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

За положеннями ст. 15 Закону №481/95-ВР, зберігання, зокрема, тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

У постанові від 25 вересня 2018 року у справі № 809/1653/15, Верховний Суд вказав, що іноді місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і за таких обставин, суб`єкт господарювання відповідно до частини тридцять восьмої статті 15 Закону № 481/95-ВР звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв. Разом з цим зазначив, що у разі нездійснення суб`єктом підприємницької діяльності у належній йому господарській одиниці, в якій посадовими особами контролюючого органу були виявлені алкогольні напої, реалізації таких напоїв, у діях суб`єкта підприємницької діяльності наявні ознаки складу правопорушення для притягнення його до відповідальності у вигляді штрафу за порушення порядку зберігання алкогольних напоїв згідно з абзацом 11 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР.

Тобто у разі отримання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, суб`єкт господарювання не зобов`язаний окремо вносити місце, де він здійснює реалізацію таких товарів, до Єдиного реєстру як місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Такий обов`язок щодо внесення до Єдиного реєстру виникає лише щодо тих місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Однак, в даному випадку у позивача відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

За таких обставин оскільки у даному випадку позивач не мав ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, місце, де були виявлені контролюючим органом тютюнові вироби, є саме місцем зберігання цих тютюнових виробів, а тому таке місце зберігання підлягало внесенню до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Судом не беруться до уваги посилання позивача на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області по справі № 314/3486/24, тому що в межах даної справи судом досліджувалось питання притягнення до адміністративної відповідальності за торгівлю нікотиновмісними рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, а саме за реалізацію одного флакону нікотиновмісного ароматизатору «Lacky», а не електронних сигарет «ELFBAR».

З огляду на порушення позивачем вимог статті 11 та статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 16.09.2024 № 1 та № 1.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення діяв обґрунтовано та з урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07.05.2025.

Суддя А.В. Сіпака