Справа № 420/32402/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/32402/24
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

07.01.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.09.2024 № 27 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV, періоди роботи з 18.07.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 16.03.1992 та з 17.03.1992 по 22.12.1999;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV починаючи з 06 вересня 2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що дії відповідача щодо не врахування періодів роботи до страхового стажу є протиправними, оскільки записи трудової книжки не містять протиріч та у своїй сукупності підтверджують факт роботи у спірні періоди, а тому рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії є незаконним.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.09.2024 № 27 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2024 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме в частині врахування до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 18.07.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 16.03.1992 та з 17.03.1992 по 22.12.1999.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Стягнув з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є особою, відповідальною за правильність заповнення записів її трудової книжки, суд вважає, що неврахування відповідачем спірних періодів такої роботи позивача до страхового стажу є неправомірним.

Позивач відповідає критеріям для призначення пільгової пенсії за Списком № 2, а саме: 1) вік заявника 60 років (необхідно не менше 56 років у зв`язку з наявністю у позивача 11 років 5 місяців 5 днів пільгового стажу за Списком 2); 2) пільговий стаж заявника 11 років 5 місяців 5 днів (необхідно не менше 10 років для виходу на пенсію за списком № 2 по досягненню 56 років); 3) загальний страховий стаж заявника 28 років 5 місяців (необхідно не менше 27 років 6 місяців у зв`язку з досягненням позивачем 56 років у період з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року).

Також, суд врахував, що визначальною ознакою є саме факт роботи на посадах із шкідливими і важкими умовами праці, що передбачені у Списку №2, характер такої роботи, які дають підстави для призначення пільгової пенсії.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду та у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що до пільгового стажу за Списком №2 не враховано періоди роботи з 18.07.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 16.03.1992 та з 17.03.1992 по 22.12.1999, оскільки відсутні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1. На підставі викладеного було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, позивач ОСОБА_1 , 03.12.1963, звернувся 06.09.2024, тобто у віці 60 р. 9 м. 4 д., до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Після реєстрації звернення (заяви) позивача заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №27 від 13.09.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) становить 30 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року від 23 до 33 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 01 січня 2028 року від 15 до 25 років. Страховий стаж заявника становить 28 років 5 місяців.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 27 від 13.09.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону за відсутності необхідного страхового стажу 30 років. Дата, з якої заявник матиме право на пенсійну виплату 04.12.2026.

На адвокатський запит представника позивача листом Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.10.2024 № 1500-0304-8/150244 повідомило, що до пільгового стажу за Списком 2 не враховано періоди роботи з 18.07.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 16.03.1992 та з 17.03.1992 по 22.12.1999, оскільки відсутні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Таким чином, до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 не були зараховані наступні періоди роботи: - з 18.07.1988 по 31.12.1990 (2 роки 5 міс 14 днів); - з 01.01.1991 по 16.03.1992 (1 рік 2 міс 16 днів); - з 17.03.1992 по 22.12.1999 (7 років 9 місяців 6 днів); Всього 11 років 5 місяців 5 днів пільгового стажу за Списком 2.

Не погоджуючись із вказаних рішенням позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За змістом частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).

В силу приписів частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 18.07.1988 року по 22.12.1999 року працював на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, колегія суддів встановила, що позивач має освіту електрогазозварника четвертого розряду та працював спірні періоди роботи за професією електрогазозварник, яка передбачена Списком № 2.

У період роботи позивача з 18.07.1988 по 31.12.1990 електрогазозварником діяв Список №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі Постанова № 1173), де в розділі ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2 передбачена професія «газозварники».

Аналогічно, в періоди роботи позивача з 01.01.1991 по 16.03.1992 та з 17.03.1992 по 22.12.1999 електрогазозварником зазначені професії були передбачені в Списках №2: «газозварник» та «електрозварник» - в розділі ХХХІІ «Загальні професії» Постанови № 10, а також в підпункті 620 «газозварники» розділу ХХХІІ «Загальні професії» Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (далі Постанова № 162).

Таким чином, дослідивши трудову книжку позивача НОМЕР_1 , колегія суддів встановила, що роботодавцем належно відображено всі спірні періоди роботи позивача за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи. Тобто, всі спірні періоди належним чином відображені в трудовій книжці позивача і спору між сторонами з цього приводу немає.

Щодо відповідності посад, які займав позивач протягом спірних періодів колегія суддів зазначає наступне.

Так, у відповідь на адвокатський запит представника позивача Приватне акціонерне товариство «Сумбуд» листом № 179-1/01-2 від 30 вересня 2024 року повідомило, що АТ «Сумбуд» не має змоги надати необхідну інформацію (відомості) стосовно ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю архівних документів УПТК ППСО «Сумстрой», СМУ-1 ППСО «Сумстрой» на підприємстві. АТ «Сумбуд» не є правонаступником вищевказаних організацій, а окрема юридична особа, до компетенції якої не входить надання довідок відповідно до даного адвокатського запиту.

Для визначення пільгового стажу в період по 25 січня 1991 року слід застосовувати Список №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі Постанова № 1173); в період з 26 січня 1991 року по 11 березня 1994 року - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (далі Постанова № 10).

В період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (далі Постанова № 162).

В період роботи позивача з 18.07.1988 по 31.12.1990 електрогазозварником діяла Постанова № 1173, в розділі ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2 передбачена професія «газозварники».

В періоди роботи позивача з 01.01.1991 по 16.03.1992 та з 17.03.1992 по 22.12.1999 електрогазозварником зазначені професії були передбачені в Списках №2: «газозварник» та «електрозварник» - в розділі ХХХІІ «Загальні професії» Постанови № 10, а також в підпункті 620 «газозварники» розділу ХХХІІ «Загальні професії» Постанови № 162.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 № 17/2-54 професія зварника не визначена як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних зі зварюванням металів, і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для твердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17 та постанові від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Отже, колегія суддів не приймає доводи, викладені в рішенні про відмову в призначені пенсії, оскільки незважаючи на різне написання посад, які займав позивач протягом спірних періодів роботи, вони всі означають найменування однієї професії (яка пов`язана зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах), а отже і передбачені Списком № 2 та дають право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах.

В свою чергу колегія суддів зауважує, що проведення атестації робочого місця констатує певні умови праці, які дають право, зокрема, на пільгову пенсію. В той же час, період роботи з важкими умовами праці має бути врахований з моменту призначення особи на відповідну посаду, а не з моменту проведення атестації робочого місця.

Таким чином, враховуючи що у спірний період позивач працював на відповідних посадах, з огляду на те, що періоди та пільговий характер роботи підтверджено записами у трудовій книжці позивача, яка в силу законодавства є основним документом, колегія суддів доходить висновку, що відповідач відмовляючи зарахувати періоди роботи позивача до пільгового стажу діяв протиправно.

З таких обставин позивач має повних 11 років пільгової роботи за Списком 2, то право на пільгову пенсію він набув у 56 років та має необхідних не менше 27 років 6 місяців страхового стажу.

У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи УПФУ про відсутність правових підстав для зарахування спірного періоду робіт позивача до пільгового стажу є необґрунтованими та не відповідають законодавству, що регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв