Справа № 357/5156/25
Суддя: Рижко Г. О.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5156/25
Провадження № 2-а/357/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Рижко Г. О. ,

при секретарі - Вангородській О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Єфремової Ірини Іванівни звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 537 від 25.03.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 березня 2025 року за підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_2 було винесено постанову № 537 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП щодо визнання винним громадянина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень. Постанову було винесено на підставі протоколу серії БЦРТЦК № 537 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складеного 13.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 начальником групи військового обліку сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 , керуючись статтями 235, 254-256 КУпАП.

Підставою для складання протоколу серії БЦРТЦК № 537 зазначено, що 13.03.2025 близько 08 год. 05 хв. (дата та час вчинення правопорушення) в АДРЕСА_1 позивач не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою поліцейського, в особливий період, порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Стверджує, що він не порушував законодавство, оскільки не мав в наявності військово-облікового документа, оскільки на даний час проходить військово-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби, і лише після проходження ВЛК йому оформлять військово-обліковий документ нового зразка. Зазначає, що в визначений законом проміжок часу, тобто з 18.05.2024 по 17.07.2024 з`явився до ТЦК для уточнення даних, де перебував на обліку з 31.01.2012, оскільки в додатку «Резерв+» було зазначено, що інформація в реєстрі Оберіг неповна і необхідно з`явитися до ТЦК для уточнення даних. Вказує, що має суттєві проблеми із здоров`ям, а саме: з 2016 року перебуває на обліку у КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» із діагнозом F21 Шизотиповий розлад. На підтвердження того, що позивач регулярно з`являється до ІНФОРМАЦІЯ_5 , він пред`явив довідки від 03.02.2025, 03.03.2025, 03.04.2025, в яких зазначено, що ОСОБА_1 перебував у зазначені дати в ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої медичні документи направлено на затвердження ВЛК вищого рівня. Однак вказані довідки до уваги взяті не були.

Вважає, що ним не порушено вимог ч. 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», просить визнати протиправною та скасувати постанову № 537 від 25.03.2025 про адміністративне правопорушення, та закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рух справи та позиція сторін

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.04.2025 на 14:30 год. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали адміністративної справи по розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП серії БЦРТЦК № 537 від 13.03.2025. Відповідачу роз`яснено право у строк до 24 квітня 2025 року подати відзив на позовну заяву, також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

24.04.2025 в зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про причини неявки розгляд справи відкладено на 05.05.2025 на 14:30 год.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Представником позивача, адвокатом Єфремовою І.І. до суду скеровано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Судові витрати (в тому числі і витрати на правничу допомогу) просять залишити за позивачем.

Представник відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_7 , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили. Відзив до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось зважаючи на те, що в судове засідання учасники справи не з`явились.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Досліджені судом докази та застосовані норми права

Судом належними та допустимими доказами встановлено, що постановою № 537 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесеною 25.03.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (а.с. 17).

З постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 13.03.2025 близько 08 год. 05 хв. (дата та час вчинення правопорушення) в АДРЕСА_1 позивач не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою поліцейського, в особливий період, порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Копію постанови направлено поштою 27.03.2025.

Згідно поштового штемпеля, що міститься на конверті, який адресовано позивачу вбачається, що вказану постанову було направлено 01.04.2025 простим листом без повідомлення про вручення (а.с. 18).

В протоколі про адміністративне правопорушення від 13.03.2025 серії БЦРТЦК № 537 в графі «Пояснення та зауваження до змісту протоколу» позивач зазначив: «В мене не відкривається «Резерв+» бо не було інтернета, а коли приїхали до ТЦК, то все відкрилося» (а.с. 19-20).

В довідках, виданих ОСОБА_1 за підписом начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_5 зазначено про те, що останній перебував в ІНФОРМАЦІЯ_3 03.02.2025 з 14:00 до 15:00, 03.03.2025 з 14:00 до 15:00, 03.04.2025 з 12:00 до 13:00 для проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої медичні документи направлено на затвердження ВЛК вищого рівня. Термін дії: 1 місяць (а.с. 21-23).

31.01.2012 ОСОБА_1 було видано посвідчення про приписку до призовної дільниці Білоцерківського району Київської області, з якого вбачається, що ОСОБА_1 придатний до військової служби (а.с. 24).

Позивачем до матеріалів справи долучено скріншот з додатку «Резерв +», сформований 05.04.2025 року, з якої встановлено, що інформація в реєстрі Оберіг неповна, дані потребують уточнення. Також зазначено, що дані уточнено вчасно 14.07.2024 (а.с. 25).

З доданих до справи медичних документів, зокрема, з виписки із медичної карти амбулаторного хворого № НП-2151 від 27.03.2023 та інших документів ОСОБА_1 встановлено діагноз: Шизотиповий розлад (а.с. 26-37).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Так, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, постановою № 537 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесеною 25.03.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 , ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Із вказаної постанови вбачається, що 13.03.2025 близько 08 год. 05 хв. (дата та час вчинення правопорушення) в АДРЕСА_1 позивач не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою поліцейського, в особливий період, порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

В протоколі серії БЦРТЦК № 537 від 13.03.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП, яка носить бланкетний характер та відсилає до порушення вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», кваліфікуючою обставиною є вчинення даного правопорушення в особливий період.

Відповідно до вищезазначених норм Закону у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування або поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Так, відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.

За частиною першою статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, згідно з частиною третьою наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до абзацу 3 пункту 10-1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Тобто, за змістом частини шостої статті 22 Закону № 3543-XII відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає як за відсутність при собі військово-облікового документа, так і при не пред`явленні його за вимогою уповноваженого представника.

Як передбачено частиною десятою статті 1 Закону № 3543 (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 3633-IX від 11 квітня 2024 року), до військовооблікових документів належать: посвідчення призовника, військовий квиток, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оформлення та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа» від 16 травня 2024 року № 559 (далі - Порядок № 559) затверджено нову форму військово-облікового документа, який і має таку назву.

Пунктом 2 цієї постанови установлено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Так, пунктом 2 Порядку № 559 встановлено, що військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559.

Позивач Комодзинський стверджує, що 13.03.2025 на вимогу уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 він пред`явив військово-обліковий документ в додатку «Резерв+» після того, як з`явився інтернет зв`язок, а також пояснив, що оскільки проходить військово-лікарську комісію, за результатами якої медичні документи направлено на затвердження ВЛК вищого рівня, його облікові дані перебувають у статусі уточнення, про що також пред`явив уповноваженій особі відповідні довідки.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, в тому числі: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

В цій справі судом встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності, оскільки він не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою поліцейського, в особливий період. Однак, дані обставини повністю спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема, довідками за підписом начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_5 , в яких зазначено, що позивач перебував в ІНФОРМАЦІЯ_3 03.02.2025 з 14:00 до 15:00, 03.03.2025 з 14:00 до 15:00, 03.04.2025 з 12:00 до 13:00 для проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої медичні документи направлено на затвердження ВЛК вищого рівня. У довідках встановлено термін дії 1 місяць, тобто на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення довідка від 03.03.2025 була чинної, відтак позивач об`єктивно не міг вплинути на процес та строки затвердження його медичних документів ВЛК вищого рівня, що є підставою для внесення змін до його військово-облікового документа та, відповідно, набуття таким документом чинності. Натомість він вчасно уточнив дані в додатку Резерв+ та мав при собі чинну довідку про проходження ВЛК. Тому, на переконання суду в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд звертає увагу і на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, відповідач не надав жодного доказу наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводів позивача жодним чином.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Представник позивача надала суду заяву, в якій просить судові витрати (в тому числі і витрати на правничу допомогу) залишити за позивачем.

Тому, суд вважає за можливе судові витрати (в тому числі і витрати на правничу допомогу) залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Конституцією України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 537 від 25.03.2025, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень, провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

СуддяГ. О. Рижко