Справа № 161/1274/25
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1274/25
Провадження № 2-а/161/58/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Дмитроци Б.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 12.01.2025 року згідно постанови поліцейського був необґрунтовано притягнутий до відповідальності за ст.126 ч.4 КУпАП за керування транспортним засобом 12.01.2025 року по вул. Стрілецькій в м. Луцьку, будучи позбавленим такого права рішенням суду.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки дійсно керував транспортним засобом у вказаному місці і часі, однак йому не було відомо про наявність такого рішення суду, яким він був позбавлений права керування. Враховуючи наведене, просив суд оскаржувану постанову скасувати.

Дослідивши наявні письмові докази, які містяться в матеріалах справи, викладені заперечення проти позову у відзиві, суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог.

Із оскаржуваної постанови судом з`ясовано, що 12.01.2025 року позивача притягнуто до відповідальності за ст.126 ч.4 КУпАП за керування транспортним засобом 12.01.2025 року по вул. Стрілецькій в м. Луцьку, будучи позбавленим такого права (а.с. ).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень і на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом». У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач 12.01.2025 року керував транспортним засобом по вул. Стрілецькій в м. Луцьку, будучи позбавленим такого права (а.с. ).

Факт керування позивачем транспортними засобом у вказаному місці і часі підтверджується протоколом про адмінправопорушення і відеофіксацією з місця події, а тому в цій частині дані обставини сторонами не оспорюється .

Водночас суду не представлено доказів наявності умислу в діях позивача, тобто, що йому було відомо про наявність обмежень у праві керування транспортним засобом. І як слідує за нагрудної камери поліцейського, позивач під час зупинки неодноразово вказував, що йому не відомо про наявність рішення суду, яким позбавлено права керування. Наведене також підтверджується матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст.130 КУпАП, в яких міститься звернення адвоката про ознайомлення з матеріалами справи від 17.01.2025 року.

Такі обставини, на думку суду, свідчать про винесення оскаржуваної постанови без належного та повного з`ясування всіх обстави справи, тобто передчасно, що є підставою для її скасування і закриття провадження у справі на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити та скасувати постанову від 12.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.4 КУпАП та провадження у справі відносно нього - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Р.М. Кихтюк