Справа № 520/31625/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 р.Справа № 520/31625/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 (суддя: Бадюков Ю.В., м. Харків) по справі № 520/31625/24

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича (далі по тексту відповідач, приватний виконавець Пиць А.А.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (далі по тексту третя особа, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА"), в якому просить суд:

- визнати незаконними дії відповідача щодо списання з рахунку НОМЕР_1 заробітної плати позивача в сумі 41233,97 (сорок одна тисяча двісті тридцять три) грн. 97 коп.;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу 41233,97 (сорок одна тисяча двісті тридцять три) грн. 97 коп. заробітної плати на рахунок НОМЕР_1 .

В обґрунтування вимог заявленого позову позивач, з викладених підстав, зазначив, що дії відповідача щодо стягнення коштів з карти для нарахування заробітної плати є протиправними, вчиненими з порушенням діючого законодавства України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 520/31625/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 520/31625/24 скасувати та ухвалити нове рішення, відповідно до якого задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що на час стягнення коштів та по теперішній час позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням офіцера, довідкою форми 5 від 05.09.2024 № 05/01/8/4197 та витягом з послужного списку. Зазначає, що про наявність зазначених обставин було відомо відповідачу, що вбачається з наданого відповідачем відзиву на позовну заяву від 25.11.2024. Таким чином, вважає, що, отримавши інформацію щодо проходження боржником військової служби, зазначеної в пункті 1 частини першої статті 34 Закону, та встановивши, що згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе, виконавець мав зупинити вчинення виконавчих дій, про що винести відповідну постанову.

Стверджує, що не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами, та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника - фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів, чого в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 13.08.2021 на адресу приватного виконавця Пиця А.А. надійшла заява про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого напису №55212, виданий 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" заборгованості в розмірі 36552,00 грн..

16.08.2021 на підставі вищевказаної заяви та виконавчого документа приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66513699, яку скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома, що підтверджується списком №7070,7072 листів рекомендованих, поданих у Львів 53.

16.08.2021 приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено стягнути з боржника 191,38 грн..

16.08.2021 приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 3 655, 20 грн..

14.09.2021 приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про арешт коштів боржника.

31.05.2023 приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою визначено стягнути з боржника загальну суму додаткових витрат в розмірі - 835,39 грн..

04.01.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти у розмірі 14,03 грн. для погашення заборгованості по виконавчому провадженню №66513699.

04.01.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти у розмірі 1 044,82 грн. для погашення заборгованості по виконавчому провадженню №66513699.

05.01.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти у розмірі 14,03 грн. для погашення заборгованості по виконавчому провадженню №66513699.

Надалі приватним виконавцем було здійснено розподіл стягнутих з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, у такій черговості:

1) відповідно до платіжної інструкції № 41750 1 026,77 грн. перераховано на витрати виконавчого провадження;

2) відповідно до платіжної інструкції №41751 46,11 грн. перераховано у якості винагороди приватного виконавця.

15.08.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця шляхом примусового списання з рахунку боржника ОСОБА_1 стягнуто кошти у розмірі 41 233,97 грн. для погашення заборгованості по виконавчому провадженню №66513699.

Надалі приватним виконавцем було здійснено розподіл стягнутих з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, у такій черговості:

1) відповідно до платіжної інструкції №9033 3 609,09 грн. перераховано у якості винагороди приватного виконавця;

2) відповідно до платіжної інструкції №9034 36 552,00 грн. перераховано на рахунки стягувача ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" у якості заборгованості по виконавчому документу;

3) відповідно до платіжної інструкції №9035 1 072,88 грн. повернуто на рахунок боржника у якості надлишково сплачених коштів.

15.08.2024 приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про зняття арешту з коштів.

У зв`язку зі стягненням із боржника в повному обсязі основного боргу за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження 15.08.2024 приватним виконавцем Пиць А.А., відповідно до приписів п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач, вважаючи списання коштів з рахунку для нарахування заробітної плати неправомірним, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив необґрунтованості останнього.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», одними із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, а також звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1 та 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

З метою виконання вищезазначеного виконавчого документу державним виконавцем, керуючись положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», 14.09.2021, в межах виконавчого провадження №66513699, винесено постанову про арешт коштів боржника, яку надіслано до банківських установ для виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19.

Пунктом 69 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492 (чинної на час спірних правовідносин) визначено, що банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок.

Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку «Додаткова інформація» зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Частиною 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа також про зміну місця роботи.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобов`язаний повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.09.2024 № 0501/В/4197.

Однак, зазначений рахунок НОМЕР_1 позивача, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», на який було накладено арешт та з якого списано кошти, не має статусу поточного рахунку фізичної особи в національній валюті, який призначено виключно для зарахування заробітної плати, та на нього підлягають зарахуванню будь-які платежі, що надходять/надійдуть від будь-яких платників.

Крім того, позивачем не надано доказів, які свідчать про те, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович на час створення платіжної вимоги на примусове списання кошів та списання банком коштів був обізнаний та отримував від позивача, банків, інших підприємств, установ чи організацій інформацію про віднесення певних рахунків боржника до рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 жовтня 2024 року по справі № 199/6670/15-ц (провадження № 61-5913св24) вказав, що суди не звернули уваги, що скарга боржника та установлені судами обставини справи не свідчать про те, що приватний виконавець звернув стягнення на кошти, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, або на рахунок із спеціальним режимом використання або інший рахунок, звернення стягнення на які заборонено законом; банківська установа, на яку нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати можливість накладення арешту на кошти на рахунку або списання коштів в примусовому порядку, платіжну інструкцію приватного виконавця виконала, тобто не визначила кошти на ньому у відповідній сумі такими, на які законом заборонено звертати стягнення.

Тому, оскільки, АТ КБ «Приватбанк» не повідомив відповідача про цільове призначення коштів на рахунку НОМЕР_1 , а також відповідачу на дату створення платіжної вимоги на примусове списання кошів та списання банком коштів не було відомо про закріплення рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», за зарплатним проектом та надходження заробітної плати на даний рахунок, а також те, що позивач використовує банківський рахунок НОМЕР_1 для отримання, крім заробітної плати, і інших грошових коштів від фізичних осіб, та розмежувати правовий статус залишку грошових коштів, які знаходяться на рахунку неможливо, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо списання з рахунку НОМЕР_1 коштів в сумі 41233,97 (сорок одна тисяча двісті тридцять три) грн. 97 коп. та відсутність підстав для визнання таких протиправними.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути позивачу 41233 (сорок одна тисяча двісті тридцять три) грн. 97 коп. заробітної плати на рахунок НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме (ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, у випадку прийняття рішення виконавцем про звернення стягнення на заробітну плату у порядку ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», приймається постанова про звернення стягнення на заробітну плату, з урахуванням відсотку, визначеного нормами ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка направляється установі, яка виплачує боржнику таку заробітну плату.

Відповідачем не виносилась постанова про звернення стягнення на заробітну плату.

Згідно з вимогами п. 1 та 2 розділу X Інструкції з організації з примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68, 70 Закону. При виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Так, Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 № 2129-ІХ розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2 такого змісту:

« 10-2. До набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є російська федерація або такі особи: громадяни російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є російська федерація, громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень; юридичні особи - боржники можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації); визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії російської федерації, у період такої окупації.

За рішеннями про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця».

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням позивача, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Однак, як встановлено судом, відповідачем не виносились постанови про звернення стягнення на заробітну плату в порядку ст.ст. 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», а платіжні вимоги формувались для примусового списання коштів, які знаходились на рахунку позивача, а не заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки АТ КБ «Приватбанк» не повідомив відповідача про цільове призначення коштів на рахунку позивача та списання коштів відбулося за допомогою фінансових інструментів банку, а також судом не визнані протиправними дії відповідача, які проявилися у списанні з позивача коштів, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Також, колегія суддів зазначає, що підстави для зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: 1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Втім, матеріали справи не містять доказів повідомлення приватного виконавця про зазначені обставини.

Щодо доводів позивача про те, що 25 серпня 2022 року набрав чинності Закон від 27 липня 2022 року № 2455-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану», відповідно до якого в період дії воєнного стану забороняється примусове виконання виконавчих написів нотаріусів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно 25.08.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану», відповідно до якого внесені зміни у пункт 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", а саме після абзацу десятого було доповнено новим абзацом такого змісту: "забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів".

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що з 25.08.2022 існувала заборона на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану.

Однак, 06.05.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», яким, окрім іншого, внесені зміни у Закон України "Про виконавче провадження", а саме пункт 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" було викладено в новій редакції, яка вже не мала заборони на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану.

Враховуючи те, що постанова про відкриття виконавчого провадження №66513699 винесена ще 16.08.2021, тобто до внесення відповідних змін до Закону України "Про виконавче провадження", відповідач не мав жодних застережень або заборон (визначених пунктом 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження") на прийняття такої постанови. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», який набув чинності 06.05.2023, не передбачено заборону на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану. У зв`язку з викладеним, вказані доводи є безпідставними.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно зі ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 520/31625/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова