Справа № 320/5005/23
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 травня 2025 року

м. Київ

справа №320/5005/23

касаційне провадження № К/990/15528/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області (далі - Управління) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 11.03.2025 у справі №320/5005/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 18.02.2022 №0-1027, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300), в сумі 2306418,76грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 11.03.2025 скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 18.02.2022 №0-1027, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300), за період 2020-2021 років на суму 1414696,25грн (2020 рік - 592948,25грн, 2021 рік - 821748,00грн). Прийнято в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 18.02.2022 №0-1027, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300), за період 2020-2021 років на суму 1414696,25грн (2020 рік - 592948,25грн, 2021 рік - 821748,00грн). Змінено судове рішення в частині розподілу судових витрат. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління суму сплаченого судового збору у розмірі 4795,77грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог, Управління подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження скаржником вказано пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник наголошує на порушенні судом апеляційної інстанції норм підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, від 30.03.2020 у справі № 814/1469/18, від 16.04.2020 у справі № 810/1011/18, від 30.03.2020 у справі № 814/1469/18, від 12.03.2020 у справі № 2240/2385/18, від 06.04.2020 у справі № 420/879/19 щодо застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Так, у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду частково відступив від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.05.2018 (справа №806/2676/17), а саме в частині, що застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та перебування у власності промислових підприємств.

Перебування нерухомого майна у власності фізичної особи не є перешкодою для застосування положень підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, у разі якщо такі об`єкти використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Застосування положень підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Вказана правова позиція в подальшому підтримана Верховним Судом у постановах від 30.03.2020 у справі № 814/1469/18, від 16.04.2020 у справі № 810/1011/18, від 30.03.2020 у справі № 814/1469/18, від 12.03.2020 у справі № 2240/2385/18, від 06.04.2020 у справі № 420/879/19, від 26.06.2024 у справі №810/546/18.

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій в частині застосування норм підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у справі, у якій подано касаційну скаргу відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у подібних правовідносинах.

Отже, Верховний Суд вважає, що доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Висновки судів першої і апеляційної інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, постанови про відступлення від яких немає, і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від таких у цій справі, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 11.03.2025.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева Р.Ф. Ханова В.В. Хохуляк