Справа № 753/11321/22
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/142/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О. розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (КМДА) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 718 від 13.09.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн.

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що 21.07.2022 року о 15:46 до нього, як продавця магазину Експрес-маркету box, підійшла дівчина з метою придбати алкогольний напій (пиво). Оскільки у нього з`явилися сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку, то він попросив її пред`явити документ, що посвідчує особу. У відповідь дівчина пред`явила йому паспорт у застосунку «ДІЯ» на мобільному телефоні, в якому був зазначений 2004 рік народження. Побачивши цей паспорт, він перепитав у колеги, яка працює на касі поруч із ним, чи є вже 18 років особі 2004 року народження. На що колега спершу уточнила який місяць народження, а почувши, що червень, підтвердила що 18 років є. Після чого ним був здійснений продаж цій особі алкогольного напою (пива).

Позивач також зауважив, що в цей же день, о 17:37 ця ж дівчина, яка декількома годинами раніше вже здійснила покупку алкогольного напою (пива), знову підійшла до каси, за якою він працював, з метою придбати слабоалкогольний напій «REVO». Враховуючи, що він запам`ятав її під час здійснення нею першої покупки, повторно не питав в неї документи, що засвідчують вік. Згодом він дізнався, що документ, який вона пред`являла йому раніше в застосунку «ДІЯ» виявився підробленим.

Крім того, позивач зазначає, що матеріали адміністративного правопорушення не містять докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а сам факт складання протоколу не є достатнім та самостійним підтвердженням продажу останнім слабоалкогольних напоїв неповнолітній особі. На підставі вищевикладеного просить суд визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та стягнути судові витрати.

14.02.2023 року до суду надійшла зазначена адміністративна справа за підсудністю з Дарницького районного суду м. Києва та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2023 року була передана до провадження судді Макаренко І.О.

Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-656 від 20.03.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 року в провадження судді Матвєєвої Ю.О. надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (КМДА) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєвої Ю.О. від 21.03.2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

25.04.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, у якому останній заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Крім того, доводи позивача щодо недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_2 , рапортом старшого інспектора Новохатнього А., а також поясненнями самого ОСОБА_1 . Посилання позивача на те, що ним було здійснено перевірку документу, що посвідчує особу, суперечить приписам Постанови Кабміну від 18.08.201 року №911. Посилаючись на викладене, а також на те, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся із дотриманням норм чинного законодавства на підставі дослідження наявних доказів, представник відповідача вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 13.09.2022 року адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було винесено постанову № 718, згідно з якою комісія визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн, за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями та тютюновими виробам, а саме: перебуваючи на своєму робочому місці здійснив продаж алкогольного напою «REVO» неповнолітній особі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення), постанова повинна містити, серед іншого, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, з диспозиції ч. 2 ст. 156 КУпАП вбачається, що зазначена норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, порушення яких і буде підставою для адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Однак в оскаржуваній постанові адміністративної комісії, відсутнє посилання на порушення позивачем нормативно-правових актів, яке є підставою для адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Крім того, з суб`єктивної сторони ч. 2 ст. 156 КУпАП може характеризуватися як умисною так і необережною формою вини.

Як убачається з пояснень свідка ОСОБА_3 та самого ОСОБА_1 , останнім була здійснена перевірка е-документу неповнолітньої ОСОБА_2 у пред`явленому нею застосунку «ДІЯ», що підтверджується також і доданим до позову відеозаписом.

Посилання позивача не те, що неповнолітня пред`явила йому документ із зазначенням у ньому іншої дати народження (червень 2004 р.н.) не спростоване відповідачем як суб`єктом владних повноважень та не може свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 , як умисної форми вини так і необережної, оскільки покладені на нього обов`язки щодо перевірки документу, що посвідчує вік покупця ним було виконано.

До того ж, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що позивач оглядав е-паспорт неповнолітньої не у реальному часі, оскільки вказане не підтверджено матеріалами адміністративної справи.

Таким чином, аналізуючи наявні докази у світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови достеменно не встановлено суб`єктивну сторону вказаного вище адміністративного правопорушення.

Також суд відкидає доводи представника відповідача про те, що адміністративна комісія при виконавчому органі Київської міської ради є неналежним відповідачем, з огляду на таке.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачиться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності згідно ч.2 ст. 156 КУпАП, а відтак заявлений ОСОБА_1 позов про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов задоволено, а позивачем на підтвердження витрат, понесених у зв`язку із оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення, надано належні докази, які обґрунтовують їх розмір, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, ст.ст. 156,251,280 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (КМДА) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 718 від 13.09.2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - визнати протиправною та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

06 травня 2025 року