Справа № 200/1294/25
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Справа№200/1294/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

24 лютого 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 22 лютого 2025 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704) в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, при обчисленні ОСОБА_1 в періоди з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_1 за періоди 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

25 лютого 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; задовольнив клопотання позивача і витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 23 липня 2019 року по 18 лютого 2025 року проходив військову службу в Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_1 , де і перебував на грошовому забезпеченні.

Позивач доводив, що Військова частина НОМЕР_1 нараховувала і виплачувала грошове забезпечення не в повному обсязі внаслідок того, що розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням здійснювався з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, в той час як належало застосовувати прожитковий мінімум, встановлений законом на 01 січня календарного року, в якому проводилось нарахування та виплата грошового забезпечення, як того вимагає п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704) в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року.

Також позивач доводив, що оскаржувана бездіяльність відповідача мала наслідком неправильне визначення розмірів грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових, грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, за спірний період.

Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Зазначив, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу з 23 липня 2019 року по 18 лютого 2025 року у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідач покликався на норми ч. 4 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) і доводив, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відзначив, що п. 2 Постанови КМУ № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови КМУ № 704 визначена тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

П. 4 Постанови КМУ № 704 (в редакції, чинній на час проходження позивачем військової служби), було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відповідач наголошував на тому, що мінімальна заробітна плата не підлягає застосуванню як розрахункова величина для обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою від 25 лютого 2025 року суд витребував у відповідача послужний список ОСОБА_1 ; наказ про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу та на всі види забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 ; наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 ; архівні довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2020-2025 роки із зазначенням сум грошового забезпечення (в розрізі його окремих складових), які були нараховані та фактично виплачені позивачу; відомості про те, чи було вручено позивачеві повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при виключенні зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , як того вимагають норми ст. ст. 116, 233 Кодексу законів про працю України, якщо так, то коли саме, і надати докази на підтвердження цих обставин; відомості про те чи перебувала (перебуває) Військова частина НОМЕР_1 в період з січня 2020 року по лютий 2025 року включно на фінансовому забезпеченні інших військових частин, якщо так, то якої (яких) саме, на якій підставі, а також надати докази на їх підтвердження цих пояснень.

В повному обсязі витребувані докази відповідач суду не надав, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив, а тому справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

З 12 квітня 2007 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 09 липня 2021 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ).

З приводу проходження позивачем військової служби суд встановив такі обставини.

Посвідчення прапорщика (мічмана) серії НОМЕР_6 містить такі записи:

згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23 липня 2019 року № 45-РС ОСОБА_1 призначений техніком роти;

згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20 червня 2022 року № 130-РС позивач призначений техніком роти;

згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 лютого 2023 року № 44-РС ОСОБА_1 призначений помічником начальника групи сил підтримки;

згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 березня 2023 року № 89-РС позивач призначений помічником начальника групи підтримки.

Як свідчить витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 лютого 2025 року № 50, майстер-сержант ОСОБА_1 , помічник начальника групи сил підтримки (s-E) штабу НОМЕР_7 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 (військової служби за контрактом), звільнений наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14 лютого 2025 року № 45-РС відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», з військової служби у відставку за п. 3 пп. «б» за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, з 18 лютого 2025 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно з цим наказом позивачеві належало виплатити:

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в сумі 28 909,11 грн;

- грошову компенсацію за 02 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік, грошову компенсацію за 35 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошову компенсацію за 21 добу невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, грошову компенсацію за 04 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік в сумі 28 909,11 грн;

- грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки;

- щомісячну премію в розмірі 613% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 лютого 2025 року по 18 лютого 2025 року;

- одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період з 23 липня 2019 року по 18 лютого 2025 року;

- грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 23 712,59 грн.

Спірні правовідносини виникли щодо правомірності дій (бездіяльності) відповідача при нарахуванні та виплаті позивачеві грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року.

На підставі розгорнутих довідок про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022-2023 роки, які надані Військовою частиною НОМЕР_1 , суд встановив такі обставини щодо нарахування позивачеві грошового забезпечення:

в лютому 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 77 116,39 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 672,35 грн, грошова допомога на оздоровлення 16 457,76 грн, грошова винагорода за безпосередню участь в ООС 9 446,43 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 29 550,69 грн;

в березні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 109 967,96 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 363,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 672,35 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 88 306,45 грн;

в квітні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 121 661,51 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 672,35 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 100 000,00 грн;

в травні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 51 902,17 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 913,01 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 30 000,00 грн;

в червні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 66 006,37 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 1 017,21 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 44 000,00 грн;

в липні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 122 055,16 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 1 066,00 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 100 000,00 грн;

в серпні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 122 270,96 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 1 281,80 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 100 000,00 грн;

у вересні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 108 270,96 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 1 281,00 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 86 000,00 грн;

в жовтні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 122 270,96 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 1 281,00 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 100 000,00 грн;

в листопаді 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 143 403,12 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 1 424,80 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 20 989,16 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 100 000,00 грн;

в грудні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 115 685,80 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 636,76 грн, премія 8 932,40 грн, індексація 1 470,83 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 93 225,81 грн;

в січні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 50 989,16 грн, в тому числі посадовий оклад 3 260,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 140,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 363,76 грн, премія 8 932,40 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 30 000,00 грн;

в лютому 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 59 476,03 грн, в тому числі посадовий оклад 3 049,29 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 034,65 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 359,25 грн, премія 18 012,84 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 30 000,00 грн;

в березні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 76 088,47 грн, в тому числі посадовий оклад 2 926,77 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 1 973,39 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 197,90 грн, премія 17 873,64 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 47 096,77 грн;

в квітні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 64 855,90 грн, в тому числі посадовий оклад 3 170,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за вислугу років 2 095,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 518,23 грн, премія 18 386,00 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 34 666,77 грн;

в травні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 64 855,90 грн, в тому числі посадовий оклад 2 910,00 грн, оклад за військовим званням 1 020,00 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 5 175,81 грн, премія 17 838,30 грн, додаткова винагорода на період дії воєнного стану 30 000,00 грн.

Відповідач не надав суду витребувані ухвалою від 25 лютого 2025 року архівні довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2020-2021 роки, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив.

Між тим, сторони визнають, що, як в період з 01 січня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, так і в період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року, посадовий оклад та оклад за військовим званням ОСОБА_1 були визначені із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З огляду на відсутність у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності факту нарахування позивачеві грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а також в добровільності визнання цього факту, (зокрема, через те, що у такий самий спосіб Військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування грошового забезпечення і іншим військовослужбовцям, вважаючи такі дії цілком правомірними, що було встановлено під час розгляду судами адміністративних справ з аналогічним предметом спору, відповідачем у яких була Військова частина НОМЕР_1 ), на підставі ч. 1 ст. 78 КАС суд вважає обставини нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення в період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, такими, що не підлягають доказуванню.

Отже, в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року Військова частина НОМЕР_1 нараховувала позивачеві грошове забезпечення, виходячи з того, що посадовий оклад та оклад за військове звання визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704.

На підставі розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2025 року по 18 лютого 2025 року суд встановив, що при звільненні позивача з військової служби в лютому 2025 року Військова частина НОМЕР_1 нарахувала йому грошове забезпечення в сумі 304 784,62 грн, в тому числі посадовий оклад 1 870,71 грн, оклад за військове звання 655,71 грн, надбавка за вислугу років 1 263,21 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 3 327,31 грн, премія 11 467,48 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 28 909,11 грн, грошова допомога на оздоровлення 28 909,11 грн, інші (одноразові премії, доплати або утримання) 228 381,97 грн.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Ч. 4 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704) затверджені, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

П. 2 Постанови КМУ № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

П. 4 Постанови КМУ № 704 (в первинній редакції) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» (далі Постанова КМУ № 103), п. 6 якої внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, в Постанові КМУ № 704 пункт 4 викладено в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Постанова КМУ № 103 набрала чинності 24 лютого 2018 року.

Проте, зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови КМУ № 704 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї ж постанови.

Згідно з п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови КМУ № 103, яким, зокрема, були внесені зміни в п. 4 Постанови КМУ № 704.

Отже, зміни до п. 4 Постанови КМУ № 704, внесені на підставі п. 6 Постанови КМУ № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.

Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін п. 6 Постанови КМУ № 103, та правил, наведених в п. 1 Приміток до додатку 1 та в п. 1 Приміток до додатку 14 до Постанови КМУ № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Закон України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями ст. 1 якого державні соціальні стандарти це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст. 6 Закону № 2017).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (п. 1) та порядок встановлення державних стандартів (п. 3).

Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів (окладів за військове (спеціальне) звання) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому, п. 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закони України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі Закон № 294), від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон № 1082), від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (далі Закон № 1928), від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі Закон № 2710) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020, 2021, 2022, 2023 роки відповідно, не містять.

Тобто, положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року набрання чинності Законом № 294 не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

У справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до ст. 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в ч. 3 ст. 7 КАС правила, а також враховуючи те, що з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Законам № 294, № 1082, № 1928, № 2710, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Верховний Суд в постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 навів такі висновки:

(1) з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

[…]

(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Наведена вище правова позиці підтримана Верховним Судом і в постановах від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі № 380/18850/21, від 28 березня 2024 року у справі № 160/8290/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 240/16735/21 та інших.

При цьому під час розгляду справи № 380/18850/21 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) положень п. 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинною до набрання чинності Постановою КМУ № 103.

12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова КМУ № 481).

Постанова КМУ № 481 набрала чинності 20 травня 2023 року.

На підставі п. 2 Постанови КМУ № 481 внесені зміни до п. 4 Постанови КМУ № 704, шляхом викладення абзацу 1 в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Таким чином, в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно розмір посадового окладу та окладу за військове званням військовослужбовців мав визначатися відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та з урахуванням правил, наведених в п. 1 Приміток до додатку 1 та в п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704.

Суд встановив, що в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, перебуваючи у списках особового складу та на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 .

Аналіз відомостей про нараховане позивачу грошове забезпечення дозволяє дійти висновку про те, що посадовий оклад ОСОБА_1 був визначений шляхом множення тарифного коефіцієнта, визначеного згідно з додатком 1 до Постанови КМУ № 704, на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 07 грудня 2017 року № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» (далі Закон № 2246) на 01 січня 2018 року, та з урахуванням правил заокруглення, наведених в п. 1 Примітки до додатку 1 Постанови КМУ № 704.

Оклад позивача за військовим (спеціальним) званням був визначений шляхом множення тарифного коефіцієнта, визначеного згідно з додатком 14 до Постанови КМУ № 704, на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом № 2246 на 01 січня 2018 року, та з урахуванням правил заокруглення, наведених в п. 1 Примітки до додатку 14 Постанови КМУ № 704.

Згадані вище складові грошового забезпечення були визначені із застосуванням п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, яка діяла з 24 лютого 2018 року по 29 січня 2020 року, тобто до набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до додатку 1 та п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, підлягає визнанню протиправною.

Протиправна бездіяльність відповідача мала наслідком не лише неправильне визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а й інших щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення, премії, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які обчислюються з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які були нараховані позивачеві в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно.

За вказаних обставин відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на отримання грошового забезпечення в повному розмірі, визначеному відповідно до законодавства, є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 :

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення і премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум;

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення і премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум;

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення і премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум;

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення і премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині, яка стосується зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_1 належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, обчислені із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти, не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби регламентована нормами розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, (далі Порядок № 260).

На час звільнення позивача з військової служби та виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, тобто станом на 18 лютого 2025 року, Порядок № 260 діяв в редакції від 05 червня 2024 року.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу ХХХІ Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Згідно з п. 5 розділу ХХХІ Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

За правилами, наведеними в п. 6 розділу ХХХІ Порядку № 260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

При цьому з 20 травня 2023 року п. 4 Постанови КМУ № 704 застосовується в редакції Постанови КМУ № 481 і передбачає обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розрахункової величини 1 762,00 грн.

Отже, компенсація за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки розраховується станом на момент звільнення виходячи з місячного грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення), які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою на день виключення зі списків особового складу.

Враховуючи дату звільнення позивача з військової служби 18 лютого 2025 року, розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток мав проводитись з урахуванням його грошового забезпечення, яке

Враховуючи дату звільнення позивача 18 24.10.2023, розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки мав проводитись виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останньою займаною штатною посадою.

При цьому посадовий оклад та оклад за військовим званням мали обчислюватися відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 481, тобто із застосуванням розрахункової величини 1 762,00 грн, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Заперечення відповідача щодо застосування норм п. 4 Постанови КМУ № 704 не спростовують висновків суду по суті позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та не враховують висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Також суд відхиляє заперечення відповідача, які зводяться до відсутності підстав для застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для обчислення грошового забезпечення позивача, оскільки це питання не є предметом спору у справі, що розглядається.

З приводу заперечень відповідача, які ґрунтуються на відсутності бюджетного фінансування, суд зауважує, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, на чому наголосив Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17 та інших.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Звертаючись до суду з цим позовом 22 лютого 2025 року, ОСОБА_1 вказує на те, що був звільнений з військової служби 18 лютого 2025 року, що вимагало від відповідача проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні з виплатою всіх належних йому сум, в тому числі недоплачених сум грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а тому суд погоджується з його доводами про дотримання ним строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Розподіл судових витрат.

В силу положень п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані, а тому відповідно до ст. 139 КАС судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до додатку 1 та п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум.

6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, премію, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити його з урахуванням фактично виплачених сум.

7. В іншій частині позовних вимог відмовити.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

10. Повне судове рішення складено 07 травня 2025 року.

Суддя Т.О. Кравченко