Справа № 674/632/25
Суддя: Посунько Г. А.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 674/632/25
Провадження № 2-а/674/38/25
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області

в складі: судді Посунько Г.А.

секретаря судового засідання Шельгоріної С.І.

з участю представника відповідача Бєлової В.А.

розглянувши за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

25 квітня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування свого позову на те, що постановою інспектора ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінського В.В. серії ЕНА № 4552360 від 21 квітня 2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 510 грн. за те, що 21 квітня 2025 року о 19.20 годин на вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху.

Позивач ОСОБА_1 з постановою відповідача не згоден та вважає її незаконною, оскільки стверджує, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектор поліції не дослідив об`єктивно всі обставини справи, не проаналізував належним чином докази адміністративного правопорушення та ознайомив його з речовим доказом зі свого особистого мобільного телефону, використання якого не передбачено пунктом 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Також інспектор поліції не попередив позивача про відеофіксацію їхнього спілкування, як того вимагає ст.40 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, позивач ОСОБА_1 стверджує, що він, не зумівши повноцінно оглянути відеозапис на особистому мобільному телефоні інспектора поліції, заявляв клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю перегляду відеозапису на більшому екрані та у зв`язку з наміром залучити захисника. Проте, інспектор поліції неправомірно відмовив позивачу у задоволенні заявленого клопотання.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що в пункті 7 оскаржуваної постанови вказано: "відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 1". При цьому, не конкретизована марка та серійний номер, за якими можна ідентифікувати пристрій, що є джерелом фіксації адміністративного правопорушення. Відтак, позивач вважає відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського неналежним та недопустимим доказом.

На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 4552360 від 21 квітня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України, а також стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

25 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ та призначено судове засідання, відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

30 квітня 2025 року від відповідача ГУНП в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 21 квітня 2025 року о 19.20 годин на вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху. За даним фактом інспектор ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінський В.В. виніс постанову серії ЕНА № 4552360 від 21 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП - штрафу в сумі 510 грн. Постанова винесена з дотриманням всіх вимог чинного законодавства.

Щодо відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 1, вказаного в пункті 7 оскаржуваної постанови, відповідач зазначає, що відеозапис було зроблено на відеореєстратор, який перебуває на балансі Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області та видається поліцейським під підпис під час заступання на службу, підтвердженням чого є запис із Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, планшетних пристроїв, приладів Драгер та копіювання цифрової інформації від 07 квітня 2025 року. В даному Журналі відображено, що 21 квітня 2025 року інспектор поліції ОСОБА_2 отримав відеореєстратор, планшет та прилад Драгер перед заступанням на службу, тому ставити під сумнів даний технічний засіб є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідач просить суд критично оцінити доводи позивача про те, що поліцейський показував йому відеозапис з особистого мобільного телефону, оскільки для відображення з відеореєстратора, який знаходиться в салоні службового автомобіля, це єдина технічна можливість ознайомити з відповідним доказом особу, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення.

Відповідач просить суд критично оцінити доводи позивача про те, що на відеозаписі зафіксовано незрозумілий йому автомобіль, оскільки інспектор поліції Карпінський В.В. надав відеозапис з відеореєстратора, де зафіксовано вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: проїзд на заборонний жовтий сигнал світлофора.

Відповідач просить суд критично оцінити доводи позивача про те, що при винесенні оскаржуваної постанови було порушено процедуру розгляду справи, оскільки інспектор поліції Карпінський В.В. надав відеозапис з нагрудної бодікамери, де зафіксовано повну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного відповідач ГУНП в Хмельницькій області просить суд відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість.

На обґрунтування заперечень проти позову відповідач ГУНП в Хмельницькій області надав два CD-R диски, на яких містяться відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля поліції та відеозаписи з нагрудної бодікамери поліцейського.

06 травня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, якою позивач підтримав заявлені позовні вимоги.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - просить суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області Бєлова В.А. заперечила проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини

та визначив відповідно до них правовідносини.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п.1.3 Правил дорожнього руху - у часники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

21 квітня 2025 року інспектор ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінський В.В. виніс постанову серії ЕНА № 4552360, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

В оскаржуваній постанові вказано, що 21 квітня 2025 року о 19.20 годин на вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху.

Згідно п.8.1 Правил дорожнього руху - регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8.7 Правил дорожнього руху - світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Згідно п.8.7.3 Правил дорожнього руху - сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках); в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Згідно п.8.10 Правил дорожнього руху - у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п.8.11 Правил дорожнього руху - в одіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п.12.1 Правил дорожнього руху - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП п ровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.3 ст.7 КУпАП з астосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Матеріалами справи підтверджується, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 21 квітня 2025 року о 19.20 годин на вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому він, керуючи автомобілем "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора.

Судом досліджено відеозапис "video_2025-04-29_12-48-41" з відеореєстратора службового автомобіля поліції, на якому зафіксовано факт проїзду перехрестя автомобілем "Opel Zafira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 на заборонний жовтий сигнал світлофора, який позивач проігнорував, продовживши рух.

В той момент, коли позивач на своєму автомобілі під`їхав до перехрестя, світлофор було видно заздалегідь. Жовтий сигнал світлофора увімкнувся, коли транспортний засіб позивача лише наближався до перехрестя. На правій смузі проїзної частини, якою рухався автомобіль позивача, попереду нього інших автомобілів не було, лише на лівій смузі руху стояв інший автомобіль. Позаду автомобіля позивача інших транспортних засобів не було. Позивач нікому не створював небезпеки. Відтак, відсутні підстави вважати, що у випадку гальмування позивачем могла бути створена аварійна ситуація на перехресті.

Отже, позивач ОСОБА_1 мав реальну можливість зупинити свій транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 Правил дорожнього руху, не вдаючись до екстреного гальмування, однак продовжив рух, чим порушив вимоги п.8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху.

Суд критично оцінює доводи позивача ОСОБА_1 про незаконність постанови через те, що інспектор поліції показував йому відеозапис, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, зі свого особистого мобільного телефону.

Так, інспектор поліції показував позивачу відеозапис з особистого мобільного телефону, оскільки для відображення з відеореєстратора, який знаходиться в салоні службового автомобіля, це єдина технічна можливість ознайомити особу, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, з відповідним доказом.

Крім того, на відеозаписі "0000000__0003" зафіксовано, як інспектор ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінський В.В. пропонував позивачу ОСОБА_1 пройти до їхнього службового автомобіля, щоб подивитись відеозапис безпосередньо з відеореєстратора, на що позивач відмовився.

Суд критично оцінює доводи позивача ОСОБА_1 про незаконність постанови через те, що інспектор поліції не попередив його про здійснення відеофіксації.

Так, згідно ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" п оліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Таким чином, інспектор ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінський В.В., застосувавши відеотехніку для виконання покладених на нього завдань та здійснення повноважень, визначених законом, діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд критично оцінює доводи позивача ОСОБА_1 про незаконність постанови через те, що в пункті 7 оскаржуваної постанови вказано: "відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 1", без зазначення марки та серійного номера пристрою.

Так, відеозапис було зроблено на відеореєстратор, який перебуває на балансі Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області та видається поліцейським під підпис під час заступання на службу, що підтверджується записами із Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, планшетних пристроїв, приладів Драгер та копіювання цифрової інформації від 07 квітня 2025 року. В даному Журналі відображено, що 21 квітня 2025 року інспектор ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінський В.В. отримав відеореєстратор, планшет та прилад Драгер перед заступанням на службу, тому немає підстав ставити під сумнів даний технічний засіб.

Отже, наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом.

Суд критично оцінює доводи позивача ОСОБА_1 про незаконність постанови через те, що інспектор поліції відмовив у задоволенні його клопотання про перенесення розгляду справи для перегляду відеозапису на більшому екрані та для залучення захисника.

Так, на відеозаписі "0000000__0003" та відеозаписі "0000000__0004" зафіксовано розгляд інспектором ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінським В.В. справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 .

З відеозаписів вбачається, що позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з доказами. Інспектор поліції ознайомив позивача з всіма доказами на місці розгляду справи.

Інших клопотань, зокрема щодо залучення захисника, позивач ОСОБА_1 не заявляв, хоча йому було роз`яснено таке право.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 337/3389/16-а, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В судовому засіданні встановлено, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута інспектором ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Карпінським В.В. відповідно до вимог ст.ст.222, 268, 276 - 279 КУпАП, в межах наданих йому законодавством повноважень.

Адміністративне стягнення накладене на позивача в межах санкції ч.2 ст.122 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення.

Отже, позивач ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та повинен нести відповідальність згідно із законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 4552360 від 21 квітня 2025 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП не суперечить закону, винесена уповноваженою особою відповідно до визначеної законом процедури, на підставі належних та допустимих доказів, які повністю підтверджено в судовому засіданні.

Заперечення позивача ОСОБА_1 носять формальний характер та оцінюються судом як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача ОСОБА_1 немає підстав, передбачених чинним законодавством, вимагати скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4552360 від 21 квітня 2025 року, оскільки він не надав суду належних та допустимих доказів порушення його прав та законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача ОСОБА_1 відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.5 - 11, 73 - 77, 90, 241 - 246, 250, 286 КАС України, ч.2 ст.122, ст.ст.222, 245 - 249, 251, 252, 258, 268, 276, 278 - 280, 283, 287 - 289, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Повне ім`я та найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львів, проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження по вул.Зарічанська,7 в м.Хмельницький 29017, код ЄДРПОУ - 40108824.

Повний текст судового рішення складено 07 травня 2025 року.

Суддя Посунько Г.А.