Справа № 420/17177/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/17177/22

Головуючий І інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 02.06.2023р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м.Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання розрахувати та виплатити грошове забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової академії (м.Одеса), в якому просив суд

- визнати дії відповідача щодо встановлення, обчислення і виплати грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 31.12.2018р., виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, протиправними;

- зобов`язати відповідача розрахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) грошове забезпечення за період з 01.03.2018р. по 31.12.2018р., виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

- зобов`язати відповідача виготовити та направити оновлену довідку про розміри додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач суттєво порушив права позивача на виплату грошового забезпечення, оскільки не здійснив виплату грошового забезпечення на підставі «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (затв. наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260), визначивши щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% замість 65%.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду першої інстанції, позивач 03.07.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2023р. та прийняти нове, який його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

20.07.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

01.08.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023р. провадження у справі №420/17177/22 було зупинено у відповідності до п.3 ч.1 ст.236 КАС України, до набрання законної сили судовим рішенням у зразковій справі №380/19324/23.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2025р. провадження у даній справі - поновлено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач полковник ОСОБА_1 у спірний період проходив службу у Військовій академії (м.Одеса) та у 2020р. був звільнений з військової служби з посади «начальника кафедри фізичного виховання спеціальної фізичної підготовки і спорту» факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса).

04.05.2020р. наказом начальника Військової академії (м.Одеса) №96 позивач був виключений зі списків частини та всіх видів забезпечення.

Протягом періоду проходження служби з 01.03.2018р. по 31.12.2018р. позивачу виплачували надбавку за особливості проходження служби у розмірі - 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що підтверджується довідкою від 18.05.2020р. №6/67/123

Відповідно до грошового атестату від 05.05.2020р. №5, ОСОБА_1 встановлено надбавку за особливості проходження служби у розмірі - 65%.

Вважаючи, що з 01.03.2018р. по 31.12.2018р. Військовою академією (м.Одеса) протиправно виплачувалася надбавка за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років замість мінімально встановлених 65%, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України закріплює право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Аналогічні положення фактично містяться і в ч.1 ст.2 КЗпП України.

За правилами ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності, а також умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Так, спірні правовідносини склалися стосовно обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , начальника кафедри фізичного виховання спеціальної фізичної підготовки і спорту факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса), з 01.03.2018р. по 31.12.2018р. в частині обчислення його надбавки за особливості проходження служби.

На думку позивача, відповідач неправильно визначив, що ОСОБА_1 має право на надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, оскільки згідно із приписами «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (затв. наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260) мінімальний розмір такої надбавки становить - 65%.

30.08.2017р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 (набула чинності 01.03.2018р.), якою затверджено тарифну сітку розрядів та коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 2 Постанови №704 передбачено те, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається із посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У відповідності до п.5 Постанови №704, керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати, серед іншого, надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (окрім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100% посадового окладу із урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

07.06.2018р. наказом Міністра оборони України №260 затверджено згаданий «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Цей наказ набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з дня набрання чинності Постановою №704.

Вказаним Порядком №260 було визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

У силу п.2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

У свою чергу, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань з забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, а також премія.

Виплата ж надбавки за особливості проходження служби регулюється розділом VI Порядку №260.

Відповідно до п.п.1-2 розділу VI Порядку №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності, а також важливості виконуваних обов`язків. Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100% посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Розмір даної щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65%. Залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт від 1 до 1,55.

Розрахунковий розмір надбавки за особливості проходження служби, отриманий шляхом множення мінімального розміру щомісячної надбавки на відповідний коефіцієнт, округлюється в бік збільшення до одного знака після коми.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що Порядком №260 визначено максимальний розмір спірної надбавки - до 100% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Розмір даної надбавки, що не може перевищувати 65% є розрахунковою величиною щомісячної надбавки за особливості проходження служби, яку може отримати військовослужбовець.

Таким чином, розмір спірної надбавки за особливості проходження служби встановлений Постановою №704, порядок її виплати, окремим нормативно-правовим актом до затвердження Наказом №260 Порядку, не регулювався. Тому, твердження скаржника про те, що виплати належні йому при звільненні за період з 01.03.2018р. по 31.12.2018р., виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби, становлять 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, є необґрунтованими.

Однак, незважаючи на відсутність порядку виплати такої надбавки на момент виникнення правовідносин, її розмір встановлюється згідно із п.5 Постанови №704 керівниками державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, та відповідно до Порядку №260 - Міністром оборони України, а отже є дискрецією уповноваженої особи, визначеною вказаними нормативно-правими актами.

Зокрема, із аналізу положень Порядку №260 вбачається, що розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби встановлюється саме Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, що передбачений в кошторисі Міністерства оборони України.

Тобто, в даному випадку визначення розміру щомісячної надбавки за особливості проходження служби є дискреційними повноваженнями Міністра оборони України, окрім того, при визначенні розміру враховується також і наявний фонд грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

У свою чергу, рішенням Міністра оборони України від 26.03.2018р. №248/1479 встановлено мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби 10%.

Згідно з п.7 Рішення Міністра оборони України №248/1479 установлено військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачувати надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років у залежності від складності та важливості виконуваних обов`язків. Установлено базовий (мінімальний) розмір надбавки для осіб офіцерського складу та осіб рядового, сержантського та старшинського складу - 10%. Окремим категоріям військовослужбовців базовий розмір цієї надбавки збільшується на відповідний коефіцієнт (згідно з Додатком 2 до телеграми).

Із приписів Порядку №260 та вказаного Рішення №248/1479 вбачається, що базовий розмір спірної надбавки збільшується залежно від складності і важливості виконуваних особою обов`язків посади. У свою чергу, посади визначаються додатком до Порядку №260 (п.1 розділу VI) та додатком 2 до Рішення №248/1479.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника кафедри фізичного виховання спеціальної фізичної підготовки і спорту факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса).

Вказана посада не передбачена додатком до Порядку №260 (п.1 розділу VI) - Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Також, посада позивача не передбачена і додатком 2 до Рішення №248/1479.

Отже, розпорядчим актом наказом Міністра оборони України визначено мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби, яку було призначено позивачу, враховуючи його посаду.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 22.02.2024р. у справі №420/1427/23, і такі висновки відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. При цьому, висновки суду апеляційної інстанції в частині визначення спірного розміру надбавки за особливості проходження служби (за 2018р.) не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.05.2024р. у справі №380/19324/23.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного питання правильно встановив фактичні обставини справи і надав їм належну правову оцінку.

Вказані вище висновки суду в цій частині є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 05.05.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко