Справа № 380/5977/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 рокусправа № 380/5977/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача фізичної особи ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (місцезнаходження: вул. Підвальна, 6, м. Львів, 79008; ) звернулося з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000; ), за участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Заяця Остапа від 13.03.2025 ВП №76778486 про накладення на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області штрафу на користь держави у розмірі 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду від 05.07.2024 у справі №380/27344/23, відповідно до якого зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області підготувати та повторно надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 45 у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

Позивач вказує, що ним повідомлялося відповідача про те, що відповідне судове рішення було виконано ще до відкриття виконавчого провадження, однак відповідач не врахував відповідні доводи.

Відтак, враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження, відповідачу також встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Однак, станом на момент розгляду цієї справи, відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від третьої особи пояснень щодо позову на адресу суду не надходило.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №380/27344/23 визнано протиправними дії Головного управління ДСНС України у Львівській області щодо складання довідки №59-ДВ/5807 від 25.05.2023 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 без врахування вимог абзацу 5 п.5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2023 №45. Зобов`язано Головне управління ДСНС України у Львівській області підготувати та повторно надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 45 у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

17.12.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76778486, якою зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області виконати судове рішення протягом десяти робочих днів.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано лист від 23.12.2024 №5801-8081/5814, яким повідомлено, що 18.11.2024 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області на виконання вищезазначеного судового рішення було надіслано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, із зазначенням середніх розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку його пенсії. Отже, судове рішення виконано в повному обсязі.

13.03.2025 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення. В обґрунтування винесеної постанови відповідач зазначив, що на адресу Відділу 03.01.2025 надійшла відповідь від боржника, про виконання рішення суду з долученою довідкою про розмір грошового забезпечення від 12.11.2024. Проте, дана довідка видана з порушенням вимог законодавства та суперечить рішенню суду. В примітці зазначено, що розміри посадових окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 року (1762,00 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт.

Також, Верховний Суд колегією суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Ухвалі від 11:12.2024 №380/9974/23 дійшов до висновку, що розміри додаткових видів грошового забезпечення, зокрема надбавки за особливості проходження служби та премії розраховуються з базової величини - посадового окладу, розмір якого, визначається з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону №1404-VІІІ).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За правилами ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведені положення законодавства в контексті цієї справи свідчать про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також, обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997. Отже її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Тобто, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Як вже було встановлено вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 у справі №380/27344/23 зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області підготувати та повторно надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 45 у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

Позивачем на виконання вказаного судового рішення складено та надіслано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку №382/ДВ/5807 від 12.11.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023.

Згідно з вищевказаною оновленою довідкою, грошове забезпечення ОСОБА_1 , яке підлягає врахуванню для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023, за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді «заступник начальника центру-начальник відділу профілактичної роботи та розслідування пожеж центру забезпечення діяльності ГУ ДСНС України у Львівській області»), складається із:

- посадового окладу 8540,00 грн;

- окладу за військовим (спеціальним) званням (підполковник) 2150,00 грн;

- надбавки за вислугу років (45%) 4810,50 грн;

- надбавки за особливості проходження служби (50%) 5087,26 грн;

- премії (238%) 13356,56 грн.

Всього: 33944,32 грн.

При цьому, згідно з приміткою до вказаної довідки, середній розмір надбавки за особливості проходження служби та премії визначений по відповідній (аналогічній) посаді, відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з розрахунку посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом на 01.01.2018 (1762,00 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт.

Так, суд зауважує, що за змістом п. 1 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої Наказом МВС України 20.07.2018 № 623, особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу, окладу за спеціальним званням з урахуванням надбавки за вислугу років.

Відповідно до пункту 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Таким чином, розмір надбавки за особливості проходження служби обчислюється, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а розмір премії обчислюється виходячи з розміру посадового окладу.

Суд зауважує, що посадовий оклад ОСОБА_1 станом на січень 2023 року становить 8540,00 грн, а отже розмір премії 238% посадового окладу повинен був становити 20325,20 грн, тоді як у довідці №382/ДВ/5807 від 12.11.2024 позивачем зазначено 13356,56 грн.

Надбавка за особливості проходження служби ОСОБА_1 визначена позивачем у розмірі 50% посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, тобто 50% від 15500,50 грн (8540,00 грн + 2150,00 грн + 4810,50 грн), що становить 7750,25 грн, тоді як у довідці №382/ДВ/5807 від 12.11.2024 позивачем зазначено 5087,26 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розміри додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначені позивачем у довідці №382/ДВ/5807 від 12.11.2024 не відповідають середньому розміру, що фактично підлягав виплаті за січень 2023 року за відповідною посадою, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року. Наведене суперечить обставинам, встановленим у судовому рішенні від 31.10.2024 у справі №380/27344/23, а тому таке фактично залишається невиконаним.

Посилання позивача на те, що порядок розрахунку розмірів додаткових видів грошового забезпечення не був предметом судового розгляду у справі №380/27344/23 суд відхиляє, адже рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 у справі №380/27344/23 чітко зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області підготувати та повторно надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 із визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію.

Отже, оскільки станом на дату винесення оскаржуваної постанови доказів належного виконання рішення суду від 31.10.2024 у справі №380/27344/23 до відділу не надано, то суд приходить висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 13.03.2025 у виконавчому провадженні №76778486. Відтак, підстави для задоволення позовних вимог відстуні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна