Справа № 520/33814/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року № 520/33814/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , єдрпоу НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування (за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового розпорядження) затвердженого командиром військової частини НОМЕР_3 20.12.2022р.;

-визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 20.12.2022р. №341/6;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити суми невиплаченої щомісячної премії за грудень 2022року відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 та додаткову грошову винагороду за грудень 2022року відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022року №168;

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що в період з 01.12.2022року по 31.12.2022року перебував у складі бойового підрозділу військової частини НОМЕР_3 поблизу АДРЕСА_4 , виконував обов`язок по захисту Батьківщини. 08.12.2022року, будучи у населеному пункті АДРЕСА_5 він у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він звернувся до медичного підрозділу військової частини НОМЕР_3 , був оглянутий старгшим санітаром ОСОБА_2 та до 12.12.2022року перебував під наглядом медиків, підрозділу, оскільки самостійно не міг пересуватися. 09.12.2022р. кулеметний взвод військової частини НОМЕР_3 передислоковано до АДРЕСА_4 . Оскільки він не міг пересуватися без сторонньої допомоги, а його транспортування командування не забезпечило, вимушений був залишитися у населеному пункті Яблунівка Краматорського району Донецької області. 13.12.2022р. за допомогою військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , перемистився до АДРЕСА_4 . 16.12.2022р. на вимогу заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини майора ОСОБА_3 надав письмові пояснення , в яких зазначив, що у період з 10.12.2022р. по 112.12.2022р. він перебував під наглядом у АДРЕСА_5 та до командування частини була надана довідка. У подальшому, у зв`язку з тим, що 17.12.2022р. від військовослужбовців, яки входили до складу військової частини НОМЕР_3 без відповідного розпорядження та наказу вимагалось висунутися на позиції в темну пору доби без засобів зв`язку, приладів нічного бачення, схеми місцевості з розташуванням сил оборони України та сил противника. За даними обставинами 18.12.2022р. ним було подано пояснення до заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини майора ОСОБА_3 , щодо невиконання явно злочинного розпорядження, при цьому військовослужбовців, які в той час входили до складу кулеметного взводу військової частини НОМЕР_3 до відповідності не притягали.

За рапортом військовослужбовця за призовом по мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_4 від 11.12.2022року вх.№1568 відносно нього та інших військовослужбовців було порушено службове розслідування за порушення вимог пункту 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. За результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) №314/6 від 11.12.2022р. «Про закінчення службового розслідування за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового наказу», його було позбавлено доплат та премії, в тому числі гарантованою постановою КМУ від 28.02.2022р.№168.

Позивач посилається на те, що він не ознайомлювався з матеріалами та результатами службового розслідування, зазначає, що в рапорті т.в.о.командира кулеметного взводу військової частини НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_5 значиться, що він 11.12.2022р. довів до особового складу наказ командира військової частини НОМЕР_3 , згідно розпорядження до особового складу я командуючого штабу оборони АДРЕСА_4 на висування в район м.Бахмут та виконання бойової задачі, однак не вказує в який формі було доведено наказ, тобто факт способу доведення наказу командира військової частини НОМЕР_3 , згідно розпорядження командуючого штабу оборони АДРЕСА_4 на висування в район м.Бахмут та виконання бойової задачі, під час проведення службового розслідування не встановлювався, тобто наявні порушення Порядку віддання й виконання наказів затверджений статтями 35-38 розділу І Стьатті внутрішньої служби Збройних сил України. Частиною 3 статті 37 розділу І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що про виконання або невиконання наказу ві1йськовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові(начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові(начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного(неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможній виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. Вважаючи наказ відповідача протиправним і таким, що порушує його права та інтереси, просить задовольнити його позовні вимоги.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 262 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та зауважив, що комісією військової частини НОМЕР_3 службове розслідування проведено повно, об`єктивно, з встановленням істотних обставин. Позивачем не надано доказів того, що при проведенні службового розслідування службова комісія вчинила будь-які перепони в реалізації його права щодо надання усних, письмових або отримання пояснень за допомогою технічних засобів, подання документів, які стосуються службового розслідування, права вимоги провести опитування осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення, права на отримання з дозволу командира копії документів, які стосуються службового розслідування та долучати їх, право на ознайомлення з актом службового розслідування (у частині що його стосується) після розглядом командиром. Законодавством не передбачено обов`язок відповідача направляти(вручати) екземпляр акту службового розслідування особі відносно якої таке розслідування проводилось. Матеріали справи не містять доказів які б свідчили про протиправність висновків службового розслідування(за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового розпорядження) затвердженого командиром військової частини НОМЕР_3 20.12.2022р., а також наказу командира військової НОМЕР_5 (з основної діяльності) від 20.12.2022р. №341/6 прийнятих за результатами службового розслідування. Листом Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 29.12.2022р. за №50-14661ВИХ-22 та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.12.2022р., яким внесені відповідні відомості стосовно солдата ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України. На даний час позивачем не надано доказів закриття досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України стосовно ОСОБА_1 ..

Щодо посилання позивача на відсутність в матеріалах справи наказу про переміщення особового складу та відповідач зазначив, що цей наказ має гриф секретності(категорія режиму секретності) для службового користування» та його поширення для сторонніх осіб без наявності допуску до секретної інформації заборонено законодавством. Відповідно до витягу з бойового наказу командира НОМЕР_6 окремого стрілецького батальйону №9/ксп/дсп та витягу з бойового розпорядження командира НОМЕР_6 окремого стрілецького батальйону №189/ксп/дск 29.11.2022р. позивач був задіяний у складі сил та засобів для виконання бойового розпорядження(наказу) 07.12.2022р., але в акті службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 11.11.2022р. відмовився від виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_3 , згідно розпорядження командуючого штабу оборони АДРЕСА_4 , на висування в район м.Бахмут та виконання бойової задачі.

Щодо виплати щомісячної премії за грудень 2022року відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 та додаткову грошову винагороду за грудень 2022року відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022року №168, відповідач зазначив, що позивачем не доведено безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення(здійснення), саме це підтверджено актом оскаржуваного службового розслідування, не надано письмових доказів: рапорту безпосереднього командира, в якому вказана участь позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, саме в грудні 2022року пропорційно часу участі у таких діях та заходах, або висновку військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Враховуючи наведене, відповідач вважає про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування акту службового розслідування та виплати суми невиплаченої щомісячної премії за грудень 2022року. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивачем надано відповідь на відзив, у якому він підтримав свої позовні вимоги, та пояснив, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказує, що наказом про переміщення особового складу, який війсутній в матеріалах справи, має гриф секретності(категорія режиму секретності) «для службового користування» та його поширення для сторонніх осіб без наявності допуску до секретної інформації заборонено законодавством тобто, відповідач не заперечує наявність саме наказу про переміщення особового складу» з населеного пункту Яблунівка до населеного пункту БахмутДонецької області. При цьому, наказ про переміщення особового складу між населеними пунктами не тотожній бойовому розпорядженню (наказу). Тому слід встановити, що він не міг відмовитися 11.12.2022року від виконання раніше виданого та виконаного бойового розпорядження (наказу) від 29.11.2022р.(долучений до матеріалів службового розслідування), тим більше, після виконання наступного бойового розпорядження(наказу) від 07.12.2022року.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку

З наявної в матеріалах довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.04.2023р. за №1532, наданою військовою частиною НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_1 , в період з 01.08.2022р. по 30.01.2023р. брав участь у заходах, неохідних, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

На адвокатський запит від 01.06.2023р. ІНФОРМАЦІЯ_2 надано лист від 08.06.2023р. за №766/ВФЗ у якому зазначено, що згідно розслідування призначеного Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) №314/6 від 11.12.2022р. «Про закінчення службового розслідування за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового наказу» було виявлено, що предметом розслідування є саме відмова військовослужбовців військової частини ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від виконання бойового розпорядження №1/13 від 20.11.2022р.. За порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, не виплачувати щомісячну премію у січні 2022р. солдату ОСОБА_1 .. За грудень 2022року солдату ОСОБА_1 було виплачено 7888,83грн..

З доповіді по факту нез`явлення до місця служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_4 , встановлено, що 11.12.2022р. довів до особового складу наказ командира військової частини НОМЕР_3 , згідно розпорядження командуючого штабу оборони АДРЕСА_4 на висування в район м.Бахмут та виконання бойової задачі. Військовослужбовці ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в усній формі відмовилися виконати наказ командира. Проведення спеціального службового розслідування доручено заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 майору ОСОБА_8 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) №314 від 11.12.2022р. призначено службове розслідування за фактом відмови від виконання бойового наказу військовослужбовцями ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Зі службової характеристики наданою командиром військової частини НОМЕР_3 на ОСОБА_1 встановлено, що за час виконання посадових обов`язків зарекомендував себе посередньо. Якість виконання завдання за призначенням на недостатньому рівні, часто допускає помилки, розгублюється, потребує допомоги та контролю. Допускає випадки халатного ставлення до своїх службових обов`язків, мотивація відсутня, допускає дисциплінарні порушення, має не грубі дисциплінарні стягнення.

З наявного в матеріалах справи бланку отримання пояснень від 13.12.2022р. щодо службового розслідування, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_3 №314 від 11.12.2022р. , ОСОБА_1 від надання пояснень щодо відмови на висування в район м.Бахмут для виконання бойової задачі, відмовився.

З наявного в матеріалах справи бланку отримання пояснень від 16.12.2022р. щодо службового розслідування, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_3 №314 від 11.12.2022р. , ОСОБА_1 пояснив, що з 03.10.2022р. по 12.12.2022р. знаходився в с.Яблунівка, за станом здоров`я був під наглядом медиків.Довідку про стан здоров`я виписано.

З наявного в матеріалах справи бланку отримання пояснень від 18.12.2022р. щодо службового розслідування, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_3 №314 від 11.12.2022р. , ОСОБА_1 пояснив, що 17.12.2022р. не пішов на завдання, тому що не було надано технічного забезпечення в нічну пору доби, необізнаність позиції та організації місцевості, відсутність професійно-військового досвіту.

З наявного в матеріалах справи бланку отримання пояснень від 11.12.2022р. щодо службового розслідування, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_3 №314 від 11.12.2022р., ОСОБА_9 пояснив, що солдат ОСОБА_1 отказался переїздити з с.Яблунівка Донецької області в м.Бахмут Донецької області.

Актом службового розслідування(за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового розпорядження) встановлено, що вина особового складу військової частини НОМЕР_3 проявляється у формі прямого умислу та наявні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України. За грубе порушення вимог пункту 11 вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення відповідно до п. «В» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) №341/6 від 11.12.2022р. про закінчення службового розслідування за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_7 виконання бойового наказу, за грубе порушення вимог абз.2,3,5 пункту 11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення відповідно до пункту «В» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Листом Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 29.12.2022р. за №50-14661ВИХ-22 та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.12.2022р., яким внесені відповідні відомості стосовно солдата ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України.

На даний час позивачем не надано доказів закриття досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України стосовно ОСОБА_1 ..

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2023р. за №591 на звернення ОСОБА_1 з рапортом від 12.06.2023р. повідомлено, що згідно витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_3 , 07.01.2023року під час заміни особового складу на бойових позиціях в районі АДРЕСА_4 , бойові поранення були отримані солдатом ОСОБА_10 та він був евакуйований у військовий шпиталь «ЛСП Бахмут». Запис в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_3 про отримання бойового поранення солдатом ОСОБА_1 відсутні.

У виписки медичної картки закладу охорони здоровя ВМКЛ СР в/ч НОМЕР_8 АДРЕСА_5 , зазначено, що ОСОБА_1 з 13.02.2023р. по 14.03.2023р. перебував в медичному закладі у зв`язку з отриманням перелому суглобового паростка ніжньої щелепи справа, деформуючого артрозу правого скронево-нижнещзелепного суглоба, внутрішної суглобової контрактури із стійким вираженим порушенням функції жування, ковтання, мовлення. Травма важкого ступеня. Травма Так пов`язана з проходженням військової служби.

Довідкою військово-лікарської комісії від 13.03.2022р. за №924 наданою ОСОБА_1 у який зазначено, що 13 березня 2023р. проведено медичний огляд ВЛК, стан після операції (13.02.2022р.) міжщелепної фіксації з приводувнутрішньосуглобового перелому (07.01.2023р.) суглобового паростка нижньої щелепи зі змішенням, ускладненого деформуючим артрозом(Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2022р. травма тяжкого ступеню. Травма ТАК пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 днів.

Довідкою військово-лікарської комісії від 10.09.2024р. за №924 наданою ОСОБА_1 у який зазначено, проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю в/ч НОМЕР_9 10 вересня 2024року, на підставі статей 51-б, 75-б, 38-в графи ІІ розкладу хвороб придатний до служби у військових частинах забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, вищих військових навчальних закладах, навчальних ценрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку,оперативного забезпечення, охорони.

Вважаючи наказ відповідача протиправним і таким, що порушує його права та інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який, наразі, триває.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) визначає правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту (ч. 3 преамбули Дисциплінарного статуту).

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом:

- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

- формування правової культури військовослужбовців;

- умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

- зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

- підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

- своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

- чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну таємницю;

- додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами ЗСУ заходів примусу аж до притягнення до кримінальної відповідальності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини) (ч. 2 вступу Статуту внутрішньої служби).

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (ст. 12 Статуту внутрішньої служби).

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України (п. 17 Статуту внутрішньої служби).

Згідно ст.ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до ст. 49 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення (ст. 127 Статуту внутрішньої служби). Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.

Щодо об`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, у вчиненні якого, за словами відповідача, винен позивач, то при наданні оцінки цьому елементу проступку слід врахувати, що відповідно до п. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

На виконання ст. 85 Дисциплінарного статуту Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.

Згідно з п. 1 розд. ІІ Порядку № 608 службове розслідування, серед іншого, може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Згідно з п. 3 розд. ІІ Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до п. 8 розд. ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Згідно з п. 1 розд. ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

- дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

- виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

- розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Відповідно до розд. V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно з п. 6 розд. VI Порядку № 608, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту службового розслідування (за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового розпорядження) встановлено,що заступником командира батальйону з морально-псіхологічного забезпечення майором ОСОБА_11 було проведено службове розслідування з 11 грудня по 20 грудня 2022року за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_3 в рамках бойового розпорядження 1/13 від 29.11.2022року». За описом обставин вчинення правопорушення зазначено, що 11.12.2022року(вх.1568) від тимчасово виконуючого обов`язків командира кулеметного взводу військової частини НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_12 надійшов рапорт про те, що 11.11.2022р. довів до особового складу наказ командира військової частини НОМЕР_3 , згідно розпорядження командуючого штабу оборони АДРЕСА_4 на висування в район м. Бахмут та виконання бойової задачі.Три військовослужбовця кулеметного взводу військової частини НОМЕР_3 в усній формі відмовилися виконувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 , закрема ОСОБА_1 ..

Оскаржуючи акт службового розслідування, позивач посилається на те, що матеріали службового розслідування не містять докази чіткого доведення молодшим сержантом ОСОБА_5 наказу командира частини НОМЕР_3 , забезпечення військовослужбовців, які перебували під наглядом військових медиків, транспортними засобами для здійснення їх переміщення до нового пункту постійної дислокації частини не визначено порядок переміщення військовослужбовців, відсутні копія наказу військової частини на переміщення. В рамках проведення службового розслідування не було опитано старшого санітара ОСОБА_2 та інших військовослужбовців відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_3 , в тому числі командира кулеметного взводу капітана ОСОБА_13 . Крім того, зі змісту рапорту т.в.о. командира кулеметного взводу військової частини НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_5 , він 11 грудня 2022року довів до особового складу наказ командира військової частини НОМЕР_3 , згідно розпорядження командуючого штабу оборони АДРЕСА_4 на висування в район м.Бахмут та виконання бойової задачи, однак не зазначає, у який формі було доведено наказ до особового складу, факт способу доведення наказу командира військової частини НОМЕР_3 , згідно розпорядження командуючого штабу оборони АДРЕСА_4 на висування в район м.Бахмут тап виконання бойової задачі, під час проведення службового розслідування не встановлювався. Надані ним докази неможливості виконання посадовоих осіб військової частини НОМЕР_10 .

Враховуючи зазначене, суд виходить з того, що матеріали справи містять лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2023р. за №591 на звернення ОСОБА_1 з рапортом від 12.06.2023р. повідомлено, що згідно витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_3 , 07.01.2023року під час заміни особового складу на бойових позиціях в районі АДРЕСА_4 , бойові поранення були отримані солдатом ОСОБА_10 та він був евакуйований у військовий шпиталь «ЛСП Бахмут». Запис в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_3 про отримання бойового поранення солдатом ОСОБА_1 відсутні.

З наявної медичної характеристики на солдата ОСОБА_1 наданою начальником медичної служби медичного пункту військової частини НОМЕР_3 капітаном медичної служби ОСОБА_14 від 13 грудня 2022року встановлено, що під час нагляду у військовій частині НОМЕР_3 , з травня 2022року по теперішній час не знаходився на диспансерному нагляді.

Крім того, позивач в позовній заяві посилається на порушення з боку відповідача процедури проведення службового розслідування, а саме: не здійснено ознайомлення його із правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, йому не надавались жодні документи на ознайомлення, які складались/отримувались в ході службового розслідування та не надано під підпис наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Суд зазначає, що передбачене Порядком №608 право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, бути ознайомленим з актом службового розслідування, не передбачає дотримання окремої певної процедури щодо ознайомлення останнього з переліком прав та обов`язків, визначеним цим Порядком №608.

Разом з тим суд вважає, що посилання позивача щодо процедурних порушень з боку відповідача є проявом надмірного формалізму.

В пункті 39 постанови по справі №400/4409/21 від 16.03.2023 Верховний Суд дійшов висновку, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення"; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Актом службового розслідування була встановлена вина особового складу військової частини НОМЕР_3 , яка проявляється у формі прямого умислу та наявні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України. За грубе порушення вимог пункту 11 вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення відповідно до п. «В» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Листом Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 29.12.2022р. за №50-14661ВИХ-22 та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.12.2022р., яким внесені відповідні відомості стосовно солдата ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи не підтверджено, що при проведенні службового розслідування службова комісія вчинила будь-які перепони в реалізації права позивача щодо надання усних, письмових або отримання пояснень за допомогою технічних засобів, подання документів, які стосуються службового розслідування, права вимоги провести опитування осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення, права на отримання з дозволу командира копії документів, які стосуються службового розслідування та долучати їх, право на ознайомлення з актом службового розслідування (у частині що його стосується) після розглядом командиром. Законодавством не передбачено обов`язок відповідача направляти(вручати) екземпляр акту службового розслідування особі відносно якої таке розслідування проводилось. Матеріали справи не містять доказів які б свідчили про протиправність висновків службового розслідування (за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового розпорядження) затвердженого командиром військової частини НОМЕР_3 20.12.2022р., а також наказу командира військової НОМЕР_5 (з основної діяльності) від 20.12.2022р. №341/6 прийнятих за результатами службового розслідування.

Приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено можливість реагування керівним складом на військовослужбовця за фактичне невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

У разі виникнення таких обставин командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Інститут дисциплінарної відповідальності є самостійним інститутом права, що підтверджується наявністю окремих ознак правового інституту: - однорідність фактичного змісту; - юридична єдність (комплексність) норм; - законодавча відособленість.

Дисциплінарна відповідальність, як самостійний вид юридичної відповідальності, є елементом у структурі правової системи країни та важливим чинником забезпечення дисципліни та правопорядку.

Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

У свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке знаходиться у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни.

Дисциплінарне стягнення виступає результатом карного процесу уповноваженої на це особи, що несе в собі наслідки особистого немайнового та майнового характеру.

Такі стягнення виражаються у вигляді негативної оцінки до певної події та засудженні поведінки службовця, вину та причетність якого буде належним чином встановлено.

У зв`язку з чим, заходи реагування у виді дисциплінарного стягнення є результатом встановлення істини у певній події, яка порушує вимоги дисципліни або належності виконання покладених на особу обов`язків з проходження служби. Такі заходи мають на меті попередити особу про необхідність дотримання встановлених до неї вимог, а також про можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень дисципліни, що повинно спонукати службовця належним чином виконувати свої обов`язки та попередити, що усі наступні порушення не будуть залишені поза увагою.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для скасування акту службового розслідування (за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового розпорядження затвердженого командиром військової частини НОМЕР_3 20.12.2022р.та наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 20.12.2022р. №341/6

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити суми невиплаченої щомісячної премії за грудень 2022року відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 та додаткову грошову винагороду за грудень 2022року відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022року №168, суд виходить з наступного.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Як вже зазначалось судом вище за текстом, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який, наразі, триває.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 вказаної постанови, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України на період дії воєнного стану виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а у тих, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

За пунктом 15 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження), - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

При цьому, необхідно звернути увагу відповідача на те, що вина військовослужбовця у незаконній відмові від виконання бойового наказу (розпорядження) має бути встановлена у визначеному законом порядку.

Оскільки суд дійшов висновку щодо відсутністі підстав для скасування акту службового розслідування (за фактом відмови особового складу військової частини НОМЕР_3 від виконання бойового розпорядження затвердженого командиром військової частини НОМЕР_3 20.12.2022р.та наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 20.12.2022р. №341/6, тому є безпідставними вимоги позивача, щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити суми невиплаченої щомісячної премії за грудень 2022року відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 та додаткову грошову винагороду за грудень 2022року відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022року №168.

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022, п.9 якого передбачені підстави, наявність яких позбавляє права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168 в розмірі 100 000 грн. чи 30 000 грн.

Однією із таких підстав є відмова виконувати бойові накази (розпорядження) та самовільне залишення військової частини, місця служби або дезертири за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Разом з тим, суд зазначає, що п.9 окремого доручення не є самостійною підставою невиплати йому додаткової винагороди на період воєнного стану, оскільки факт порушення дисципліни потребує доведення та підтвердження відповідними доказами.

Тобто, вина військовослужбовця має бути встановлена у визначеному законом порядку.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що оскільки факт відкритої відмови виконувати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану з боку позивача встановлений під час службового розслідування військової частини НОМЕР_3 та знайшов своє підтвердження під час розгляду даної справи, на думку суду, у позивача відсутнє право на нарахування та виплату премії та додаткової винагороди за грудень 2022року виходячи з розрахунку 100000 грн. на місяць визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 , а тому вимога позивача в цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , єдрпоу НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.