Справа № 452/833/25
Суддя: Кущ Т. М.
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/833/25
Провадження №2-а/452/29/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2025 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарях судового засідання Макаревич Л.Р., Роман Л.І.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області адміністративну справу за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі ГУНП у Львіській області) про визнання дій працівників поліції неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, як незаконної, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі частини 3 статті 243 КАС України в судовому засіданні 25 квітня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

04 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому зазначено, що 22 лютого 2025 року капітан поліції Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Голик Ю.С. виніс постанову серії ЕНА №4125070 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). У постанові зазначено, що 22 лютого 2025 року о 09 год. 28 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Євгена Коновальця у м. Самборі Львівської області на вимогу працівників поліції не пред`явив документи, а саме: посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами та доповненнями (далі ПДР України).

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., позивач просить визнати дії працівників поліції неправомірними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на відсутність законної підстави зупинки транспортного засобу, а відтак вимога працівника поліції пред`явити відповідні документи, передбачені ПДР України, є незаконною (а.с.2-4).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2025 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті за правилами ст.286 КАС України на 17 березня 2025 року об 11 год. 00 хв..

При цьому, відповідачу - ГУНП у Львівській області було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено наслідки його неподання та витребувано матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.7).

В подальшому розгляд справи було відкладено на 16 квітня 2025 року о 15 год. 00 хв., під час проведення якого було оголошено перерву судового засідання до 10 год. 00 хв. 25 квітня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, зазначив, що вимога працівників поліції пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була незаконною, оскільки відсутня законна підстава зупинки транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Sharan», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Разом з тим зазначив, що посилання працівників поліції на наявність вм`ятини на задній кришці багажника автомобіля як на причину зупинки є незаконним та не може слугувати причиною для зупинки транспортного засобу в розумінні ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» без надання належних доказів про можливу причетність саме його автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Повноважний представник відповідача - ГУНП у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про доставку електронного листа (а.с.11,26 зворотна сторона,30 зворотна сторона), про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав.

При цьому, повноважним представником відповідача подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з проханням відмовити в задоволенні позову, в п.3 якого заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У відзиві на позовну заяву стороною відповідача зазначено, що причиною зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була наявна вм`ятина на задній кришці багажника автомобіля, у зв`язку з чим виникла законна необхідність в зупинці автомобіля з метою перевірки на причетність до ДТП. Відтак, після зупинки транспортного засобу, водію ОСОБА_1 було пред`явлено законну вимогу надати для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України, на що він категорично відмовився. В подальшому працівниками поліції було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с.14-20).

Позивач ОСОБА_1 подав відповідь (заперечення) на відзив на позовну заяву, в якому зазначив про необгрутованість та незаконність доводів відповідача, у зв`язку з чим наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.24-25).

Повноважний представник відповідача правом подати заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення не скористався.

Інших заяв та клопотань з процесуальних питань від учасників справи на адресу суду не надходило.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з положень ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності повноважного представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в межах строку звернення до суду із адміністративним позовом до ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення як незаконної.

З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2025 року о 09 год. 28 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Євгена Коновальця у м. Самборі Львівської області на вимогу працівників поліції не пред`явив документи, а саме: посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 (а) ПДР України.

Дане порушення зафіксовано відповідачем в особі працівника Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області капітана поліції Голика Ю.С. шляхом винесення постанови серії ЕНА №4125070 від 22 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5,13).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Право позивача ОСОБА_1 на оскарження рішення відповідача ГУНП у Львівській області в особі працівника Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області капітана поліції Голика Ю.С., який згідно змісту п.7 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, уповноважений на прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення, безпосередньо передбачено ч.1 ст.126 КУпАП та визначено стст.5,6, п.1 ч.1 ст.19 КАС України.

Предметом спору в даній справі є з`ясування правомірності винесення відповідачем рішення в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі, передбачені частиною 1 статті 126 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом одинадцятим частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі Інструкція-2), протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

З наведеного вбачається, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Крім цього, п.18 Інструкції-2 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

При цьому, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням не погоджувався з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, що свідчить про наявність у відповідача обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Проте, 22 лютого 2025 року працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції-2 та ч.5 ст.258 КУпАП.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що працівниками поліції рішення, яке оспорюється позивачем, прийнято з порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

До того ж, приймаючи рішення у справі, судом враховано наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та

умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії).

Згідно п.2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка, зокрема, не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, виходячи з таких підстав.

Так, у своєму відзиві на позовну заяву відповідач ствердив, що причиною зупинки автомобіля «Volkswagen Sharan», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 була наявність вм`ятини на багажнику його автомобіля, а тому з метою перевірки причетності вказаного водія до ДТП працівниками поліції було прийняте рішення про зупинку такого транспортного засобу.

Пунктом 2 частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування транспортним засобом у посадової особи відповідача в спірних правовідносинах не було.

Пункт 3 частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» надає право поліцейському зупиняти транспортні засоби у разі , якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Водночас, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису із службового реєстратора поліцейського, та підтверджено позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні, останній відмовився

пред`явити посвідчення водія та інші визначені п.2.1 ПДР України документи для перевірки на вимогу працівника поліції, посилаючись на відсутність законної причини зупинки, на що поліцейський лише вказує, що причиною зупинки є вм`ятина на кришці багажника автомобіля. При цьому, судом враховано, що відповідачем не надано жодних доказів, у тому числі орієнтування, про причетність водія чи пасажирів автомобіля «Volkswagen Sharan», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , до вчинення ДТП, а також не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що вказаний транспортний засіб може бути об`єктом чи знаряддям учинення ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Крім цього, слід зазначити, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

Оскільки відповідачем, всупереч п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, а так само стороною відповідача не доведено причетність автомобіля «Volkswagen Sharan», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , чи його водія до ДТП, то суд дійшов висновку про неправомірність зупинки такого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та незаконність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, в тому числі посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Такі обставини узгоджуються із позицією КАС ВС викладеній у відповідній постанові від 15 березня 2019 року за №686/11314/17 (К/9901/15541/18).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, у відповідності до положень статті 286 КАС України, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, винесеної відповідачем, вважає наявними підстави для скасування такої постанови як незаконної та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись стст.9,77,241-246,250,255,286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати протиправними дії працівників поліції та скасувати як незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №04125070 від 22 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 425 (чотирьохсот двадцяти п`яти) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.М. Кущ