Справа № 120/10072/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10072/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

06 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Будінвест" до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Будінвест" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав на протиправність рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 22.04.2024 № UA204000/2024/000041/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204150/2024/000108.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 22.04.2024 № UA204000/2024/000041/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2024/000108.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Будінвест" судовий збір в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Вказує, що за митною декларацією (далі МД) від 11.04.2024 №24UA18U2 уповноваженою особою декларанта ФОП ОСОБА_1 , заявлено до митного оформлення товар «сталевий дріт». Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом на підставі положень статті 58 МКУ. При проведенні, у відповідності до положень статті 54 МКУ, контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено наступне: - відповідно до п.5.4 зовнішньо-економічного договору купівлі-продажу від 10.10.2023 №010323-2 платіж за товар згідно даного контракту здійснюється на рахунок продавця відповідно до реквізитів, вказаних в рахунку-фактурі, однак в наданих платіжних інструкціях від 13.10.2023 №2 та від 03.11.2023 №3 відсутні реквізити інвойсу в гр..70 «Призначення платежу»; - відповідно до п.5.3 зовнішньо-економічного договору купівлі-продажу від 10.10.2023 №010323-2 датою оплати вважається дата отримання на рахунок продавця платежу, однак надані платіжні інструкції в іноземній валюті це розпорядження щодо виконання платіжної операції, яку ініціатор має право відкликати до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції, тому не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця, а відповідно до п.5.2.1 договору 30% від суми специфікації від 10.10.2023 №1 покупець здійснює протягом п`яти банківських днів з моменту підписання контракту, відповідно до п.5.2.2 договору решту суми від суми, вказаної у специфікації, покупець оплачує в день наступний за днем підтвердження продавцем готовності партії товару, вказаній в цій же специфікації, документів, які підтверджують факт оплати товару, а саме SWIFT копій банку продавця до митного оформлення не надано; - п.7.1.1. договору про перевезення від 21.09.2023 №2118 послуги експедитора, а також витрати, збори та інші платежі, здійснені експедитором на користь клієнта і пов`язані з виконанням даного договору оплачуються клієнтом протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури, якщо інше не обумовлено в заявці клієнта, прийнятої до виконання експедитором, однак документів, які підтверджують оплату послуг за перевезення експедитору не надано, враховуючи, що термін оплати від дати виставлення рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.01.2024 №90 минув; - відповідно до п.7.1.5. договору про перевезення від 21.09.2023 №2118 вартість послуг експедитора узгоджується сторонами в заявках, додатках (за наявності), які є невід`ємною частиною договору, останніх надано не було; - відповідно до п.1.1. договору про перевезення від 21.09.2023 №2118 експедитор зобов`язується за плату та рахунок клієнта здійснити або організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, в т.ч. надання митно-брокерських послуг.

Вказані послуги надаються експедитором по всьому маршруту перевезення та відповідно до ч.10 ст.58 МКУ повинні бути включені до ціни, що була фактично сплачена та підлягає сплаті, однак експедиторська винагорода, зазначена в рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.01.2024 №90 до митної вартості не включена; - відбулося падіння фактурної вартості товару відповідно до попередньої зовнішньо- економічної операції суб`єкта з цим же нерезидентом, біржових котирувань на дату формування ціни у порівнянні з попередньою поставкою не надано.

Вищевказане, на переконання представника відповідача, свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості, а тому, вважає, що у митниці були правові підстави для відмови у визнанні заявленої декларантом за МД від 11.04.2024 №24UA18U2 митної вартості товару та прийняття спірного рішення.

24 квітня 2025 року від представника ТОВ «Каскад-Будінвест» надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2023 року між ТОВ «Каскад-Будінвест» та SHANDONG XINDADI HOLDING GROUP CO LTD (Китай) було укладено Контракт № 010323-2, за яким Покупець купує сталевий дріт для напруженого бетону із спіральними ребрами діаметром 5 мм міцністю на розтяг не менше 1860 Мпа, що відповідає коду УКТ ЗЕД ( п.1.1 договору).

08.03.2024 року, представником митного брокера фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що діє згідно договору-доручення № 1822 від 25.07.2023 року, укладеним з ТОВ «КАСКАД-БУДІНВЕСТ» було подано, а Рівненською митницею прийнято до оформлення митну декларацію № 24UA38U2, згідно з інвойсом № XDDKB20231102 від 02.11.2023 року, товар: «Сталевий дріт з чорного металу з масовою часткою вуглецю більше 0,6%, діаметром 5 мм з ребрами у вигляді спіралі для напруженого бетону міцністю на розтяг не менше 1860 МПа. Стандарт: GB/T5223- 2014,(ISO 6934-2.1991). за кодом згідно УКТЗЕД».

До оформлення було подано пакет документів згідно вимог Митного кодексу України. У відповідь, митним органом декларанту направлено письмову вимогу про надання додаткових документів щодо класифікації товару. В свою чергу, на виконання вимоги митного органу декларантом було надано такі документи, зокрема:

- митна декларація № 24UA38U2 від 08.03.2024;

- пакувальний лист від 02.11.2023;

- рахунок-фактуру (інвойс) № XDDKB20231102 від 02.11.2023;

- коносамент SZYH23110135 від 28.11.2023;

- накладна УМВС №05370 від 29.02.2024;

- супровідний документ Т1 № 24PL331020NS6HWC23 dsl 03/03/2024;

- сертифікат походження товару № ссЗІТ32524С3725А від 26.01.2024;

- банківський платіжний документ №2 від 13.10.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №90 від 29.01.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №010323-2 від 10.10.2023;

- доповнення до контракту №1 від 10.10.2023;

- договір про надання послуг митного брокера №1822 від 25.07.2023;

- договір про перевезення №2118 від 21.09.2023.

11.03.2024 року митним органом винесено Рішення про визначення коду товару №КТ-UA 204000-007-2024, яким змінено код товару згідно УКТ ЗЕД на 732620090 та надано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2024/000031 від 11.03.2024.

19.03.2024 року позивачем, в порядку адміністративного оскарження, правлено до Державної митної служби України скаргу на Рішення про визначення коду товару №КТ-UA 204000-007-2024, винесеного 11.03.2024 року.

03.04.2024 року ДМСУ винесено Рішення про задоволення скарги в повному обсязі, про що Державна митна служба повідомила у листі №15/15-04-01/13/1828 від 03.04.2024: «за результатами розгляду скарги ТОВ «Каскад-Будінвест» №58 від 19.03.2024 Держмитслужба повністю задовольняє скаргу. Рівненській митниці скасувати рішення щодо класифікації товару від 11.03.2024 № 24UA204000007-КТ.

09.04.2024 року, у зв`язку із скасуванням рішення про визначення коду товару, Брокером, в 15:00:56, повторно подано митну декларацію для оформлення, у відповідь на яку, в 15:08:33, від Рівненської митниці отримано вимогу прибути у 15:20 в місце розташування Товару для проведення митного огляду.

10.04.2024 року Рівненською митницею проведено зазначений огляд, за результатами якого зауваження відсутні, що підтверджується Актом про проведення огляду товарів 24UA95U4 від 10.04.2024 року.

Поряд з цим, Рівненською митницею відмовлено в оформленні декларації як такої, яку подано з помилковими даними. Брокером повторно було подано митну декларацію, при цьому загалом було подано більш ніж 3 декларації для оформлення зазначеного Товару, в оформленні яких Рівненською митницею було відмовлено.

22.04.2024 року відповідачем винесено Рішення про коригування митної вартості Товару UA204000/2024/000041/1 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 204150/2024/000108 від 22.04.2024.

23.04.2024 позивачем подано митну декларацію № 24UA96U8 та сплачено різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. визначену митним органом вартість, що підтверджується платіжною інструкцією № 558 від 22.04.2024.

23.04.2024 року зазначену митну декларацію МД 24UA96U8 було оформлено.

21.05.2024 року позивачем, в порядку адміністративного оскарження, було направлено скаргу до Державної митної служби України.

09.07.2024 року ДМСУ винесено Рішення №15/15-02-02/13/3640 про результати розгляду скарги ТОВ «Каскад-Будінвест» від 21.05.2024р. №121, яким вимоги скаржника залишено без задоволення.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товару UA204000/2024/000041/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204150/2024/000108 від 22.04.2024 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини другої статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Положеннями частини першої статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як передбачено ч.5 цієї статті, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.Як передбачено ч.1 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Як передбачено ч.3 ст.57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК України).

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина третя статті 58 МК України).

Згідно положень ч.1 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Полоненнями частини другої статті 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Наведені норми у своїй сукупності дозволяють прийти до таких висновків:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору;

- обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. (п.51 постанови Верховного Суду від 23 грудня 2021 року справа № 200/6508/20-а);

- повноваження митного органу при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів обмежуються перевіркою числового значення заявленої митної вартості;

- наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів (п.52 постанови Верховного Суду від 23 грудня 2021 року справа № 200/6508/20-а);

- сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п.53 постанови Верховного Суду від 23 грудня 2021 року справа № 200/6508/20-а);

- митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності (п.54 постанови Верховного Суду від 23 грудня 2021 року справа № 200/6508/20-а), що відповідає принципу «належного урядування»;

- необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість, та буде переслідувати легітимну мету;

- застосування чи не застосування інших методів визначення митної вартості має бути обґрунтованим.

При цьому, етапи формування та перевірки митної вартості умовно можна розділити на такі: визначення митної вартості декларантом; перевірка визначеної митної вартості митним органом, яка включає: наявність обґрунтованих сумнівів; надіслання вимоги, задля усунення таких сумнівів та упевнення у тому, що декларант правильно визначив митну вартість;

обґрунтування обраного методу визначення митної вартості.

Щодо визначення митної вартості за основним методом та наявності у органу митної служби обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом, у підтвердження застосування основного методу до митної декларації позивачем додано, для митного оформлення товару 11.04.2024 позивачем до митної декларації 24UA18U2 було додано, серед іншого: пакувальний лист від 02.11.2023; рахунок-фактуру (інвойс) № XDDKB20231102 від 02.11.2023; коносамент SZYH23110135 від 28.11.2023; накладна УМВС №05370 від 29.02.2024; супровідний документ Т1 № 24PL331020NS6HWC23 dsl 03/03/2024; сертифікат якості від 02.11.2023; сертифікат походження товару № ссЗІТ32524С3725А від 26.01.2024; банківський платіжний документ №2 від 13.10.2023; банківський платіжний документ №3 від 03.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №90 від 29.01.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) №010323-2 від 10.10.2023; доповнення до контракту №1 від 10.10.2023; договір про надання послуг митного брокера №1822 від 25.07.2023; договір про перевезення №2118 від 21.09.2023 та інші документи.

Відповідний опис переліку додатків відображено у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 204150/2024/000108 від 22.04.2024.

Перелік поданих позивачем документів відповідає переліку документів, передбачених ст.53 МК України та підтверджує числові значення заявленої митної вартості у згаданих митних деклараціях.

При цьому, судом уважаються необґрунтованими мотиви відповідача з приводу наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, з урахуванням такого.

Колегія суддів зауважує, що митний орган, маючи всі необхідні та визначені чинним законодавством документи, при перевірці відповідності митної вартості визначеної декларантом у митних деклараціях, поза межами повноважень наданими законодавством, надавав перевагу числовим показникам та змісту одного документу без порівняння з числовими показниками та змістом інших документів, які у своїй сукупності підтверджували митну вартість.

Щодо зобов`язання митного органу зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Зміст частини 3 статті 53 МК України вказує на те, що письмова вимога надсилається за умови наявності розбіжності у поданих документах, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як було встановлено судом вище законодавчо визначених умов для надіслання вимоги у відповідача не було, оскільки подані позивачем документи до митних декларацій у своїй сукупності підтверджували числові значення задекларованої митної вартості.

Разом з тим, наведений порядок є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість, що ї є легітимною метою.

В цьому контексті слід також зазначити і про те, що орган митної служби у вимозі повинен конкретизувати документи, надання яких може усунути сумніви достовірності відомостей, які зазначені у первинно поданих документах.

Такий підхід буде відповідати принципу «належного урядування».

Деталізуючи наведений висновок, суд звертає увагу, що у п.70 рішення Європейського Суду з прав людини від 20.01.2012 року у справі «Рисовський проти України» зазначено: «Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).».

Застосовуючи даний принцип до спірних правовідносин, суд уважає, що надіслання письмових вимог, які містять загальний перелік документів, передбачений ч.3 ст.53 МК України, без конкретизації тих, які можуть усунути сумніви, буде порушувати такі складові принципу «належного урядування» як послідовність, ясність дій митного органу та юридичну визначеність у спірних правовідносинах.

Щодо застосування чи не застосування інших методів визначення митної вартості має бути обґрунтованим.

У відповідності до положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «… рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 22.04.2024 №UA204000/2024/000041/1, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості (23UA9U1 від 17.05.2023), що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.».

Застосовуючи наведений висновок до спірних правовідносин, суд зазначає, що спірні рішення не містять жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Також, у цьому контексті, суд погоджується з аргументом позивача, що відповідачем у порушення п.2 ч.3 ст.64 МК України, згідно якого митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей, оскільки відповідачем при визначенні митної вартості відповідного товару обрано значно вищу митну вартість, ніж мінімальну, що була наявна у відповідача.

Крім того, обрання такої вартості не було жодним чином обґрунтовано.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за методом 2 ґ.

У постанові від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15-а Верховний Суд зазначив наступне: «При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом».

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що під час розгляду справи встановлено невідповідність спірного рішення митного органу критеріям правомірності передбачених п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення про коригування митної вартості від 22.04.2024 № UA204000/2024/000041/1 є протиправними та підлягає скасуванню.

Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204150/2024/000108, що оскаржується, сформована у зв`язку з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару від 22.04.2024 №UA204000/2024/000041/1, а тому така картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів також є протиправною та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.