Справа № 320/40533/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року справа №320/40533/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Служби судової охорони (далі відповідач-1), Пенсійного фонду України (далі відповідач-2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Служби судової охорони щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років, яка дає право на пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Службу судової охорони здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, у загальній кількості 09 років 02 місяці 03 дні;

- зобов`язати Пенсійний фонд України прийняти від Служби судової охорони документи на призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» та оформити й виплачувати ОСОБА_1 необхідні, встановлені Законом виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 15.02.2014 по 15.02.2019 проходив військову службу в Службі зовнішньої розвідки України (далі - СЗРУ), у тому числі у період часу з 15.02.2014 по 24.07.2016 та з 01.11.2017 по 15.02.2019 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за півтора місяці - підстава нарахування підпункт в пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та у період з 25.07.2016 по 09.08.2017 на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці - підстава нарахування підпункт а пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393.

Під час звільнення в наказ Голови СЗРУ № 171-ос від 15.02.2019 було зазначено, що вислуга років позивача станом на 15.02.2019 складала: календарна - 20 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 09 років 02 місяці 03 дні, загальна - 29 років 09 місяців 03 дні.

Отже у позивача наявне право на отримання пенсії за вислугу років згідно із Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) з урахуванням вислуги років на пільгових умовах під час проходження військової служби в Службі зовнішньої розвідки України (далі - СЗРУ) у період з 15.02.2014 по 15.02.2019.

В подальшому позивач у період часу з 10.06.2019 по 30.11.2022 працював та проходив службу в Службі судової охорони (далі - Служба). Проте під час звільнення позивача з Служби судової охорони відповідачем-1 протиправно в наказі про звільнення від 28.11.2022 № 1056 о/с зазначено лише про вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні складала 23 роки 09 місяців 26 днів.

Зазначає, що співробітниками управління по роботі з персоналом Служби протиправно не було здійснено перерахунку (перенесення) пільгових періодів служби, які у позивача були за попередніми місцями служби в інших органах і установах, що є порушенням прав позивача.

Стверджує, що відповідач-1 протиправно відмовив позивачу у зарахуванні пільгового стажу для призначення пенсії, не врахувавши положення пункту 3 Постанови № 393.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не було надано до особової справи підтверджуючі, належним чином оформлені, документи стосовно вислуги років у пільговому обчисленні. Крім того під час проходження служби в Службі судової охорони та після звільнення зі служби позивач не звертався до керівництва Служби судової охорони щодо здійснення перерахунку та зарахування відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ та пункту 3 Постанови № 393 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років у пільговому обчисленні.

Стверджує, що визначені статтями 17, 171 Закону № 2262-ХІІ та пункту 3 Постанови № 393 періоди проходження служби зараховуються на пільгових умовах до вислуги років тільки для призначення пенсії і за умови, що особа набула на неї право.

Згідно статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до наказу Служби судової охорони від 28.11.2022 № 1056 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Службі судової охорони та зазначено, що вислуга років у календарному обчисленні складає 23 роки 09 місяців 26 днів.

Отже, підстави для перерахунку та зарахування позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги у пільговому обчисленні до календарної вислуги років з урахуванням пункту а) статті 12 Закону № 2262-XII були відсутні.

Відповідач-2 у відзиві проти позовних вимог заперечив. Зазначає, що Пенсійний фонд України або його територіальні управління рішень, дій та бездіяльності відносно позивача не вчиняли. Відтак спору щодо відмови в призначені пенсії позивачу на час його звернення у цій справі до суду не існувало, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у частині визначення права на призначення пенсії по досягненню необхідних умов, будуть порушені.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 має наступну трудову діяльність:

1) 14.07.1998 прийнятий на службу в органи внутрішніх справи (наказ № 297 від 14.07.1998);

2) 15.02.2014 відряджений для подальшого проходження служби до Служби зовнішньої розвідки України (наказ № 57 від 29.01.2014);

3) 07.06.2019 прийняти на роботу в Службу судової охорони (наказ № 25 від 07.06.2019);

4) 04.09.2019 звільнений з роботи за власним бажанням;

5) 05.09.2019 прийнятий на службу у Службу судової охорони (наказ № 91);

6) 05.09.2019 прийнято присягу співробітника Служби судової охорони;

7) 30.11.2022 звільнений зі служби у Служби судової охорони.

Вказана трудова діяльність підтверджується довідкою Служби зовнішньої розвідки України № 412 від 14.03.2023 та довідкою Служби судової охорони № 10 від 01.02.2023.

Також згідно вказаної довідки Служби зовнішньої розвідки України № 412 від 14.03.2023 ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Служби зовнішньої розвідки України з правом носіння військової форми одягу. Виключений зі списків особового складу з 15.02.2019 (наказ Голови СЗРУ № 171-ос від 15.02.2019). Вислуга років станом на 15.02.2019 складала: календарна - 20 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 09 років 02 місяці 03 дні, загальна - 29 років 09 місяців 03 дні.

Відповідно до наказу Служби судової охорони № 1056 о/с від 28.11.2022 та довідки Служби судової охорони № 10 від 01.02.2023 вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у Службі судової охорони в календарному обчисленні складає - 23 роки 09 місяців 26 днів.

Як вказує позивач відповідач фактично протиправно відмовляє йому в оформленні та направленні документів щодо позивача до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначенні пенсії з підстав не зарахування пільгової вислуги років до загального трудового стажу та, як наслідок, недостатністю на думку відповідачу загального стажу позивача для призначення пенсії..

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини виникли з приводу відмови відповідача-1 (суб`єкта владних повноважень) зарахувати на пільгових умовах період роботи позивача в Службі зовнішньої розвідки України для призначення пенсії за вислугу років.

Суд наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Вказаний принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи.

У контексті спірних правовідносин суд зазначає, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Так, у рішенні від 10.12.2009 у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), «C.G. та інші проти Болгарії» (заява № 1365/07).

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України» (заява № 20372/11), «Кантоні проти Франції» (заява №17862/91).

Умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їх професійну працездатність.

Загальні умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Закон № 2262-XII має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Пунктами «б» та «в» статті 12 Закону № 2262-XII (тут і на далі в редакції станом на час звільнення позивача з Служби судової охорони згідно Наказу від 28.11.2022 № 1056 о/с) передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби:

б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається

особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно частини другої статті 17 цього Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

До вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Вислуга років для призначення пенсії у разі поновлення виплати пенсії після перерви в її одержанні, яка була раніше обчислена особі, яка має право на пенсію за цим Законом, відповідно до законодавства, яке діяло на день попереднього звільнення цієї особи зі служби, перегляду не підлягає.

Згідно зі статтею 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 17-2 Закону № 2262-XII обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вже було зазначено вище, 17.07.1992 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (Постанова № 393).

Згідно пункту 1 Постанови № 393 (тут і на далі в редакції станом на час звільнення позивача з Служби судової охорони згідно Наказу від 28.11.2022 № 1056 о/с) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці:

- участь у бойових діях у воєнний час;

- час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

- час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;

- таємно;

- час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

Згідно підпункту в пункту 3 постанови № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця:

- на льотній роботі в авіації (за винятком видів авіації, зазначених у підпункті "б" цього пункту) - на умовах, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби України;

- на атомних надводних кораблях - із строків, установлених Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки України;

- на підводних човнах (крім зазначених у підпункті "б" цього пункту) в період перебування їх у строю;

- на мінних тральщиках під час тралення бойових мін;

- в управліннях з`єднань підводних човнів, що перебувають у строю, і з`єднань мінних тральщиків під час тралення бойових мін на умовах, визначених Міністерством оборони України;

- на посадах водолазів усіх найменувань і спеціальностей (крім водолазів, зазначених у підпункті "б" цього пункту);

- на посадах, де виконання обов`язків пов`язане з систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби України;

- у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств;

- на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України;

- у складі других екіпажів дизель-електричних підводних човнів, що перебувають у строю;

- у високогірних місцевостях на висоті від 1000 до 1500 метрів над рівнем моря, а у виняткових випадках - і нижче згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваних відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України та Управлінням державної охорони;

- в укріплених районах військовослужбовцям, які несуть (несли) бойове чергування в спорудах оборонних позицій у складі бойових обслуг;

- на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - з 1 січня 1988 по 31 грудня 1993 року;

- у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 частини другої статті 2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони;

- на посадах, де виконання обов`язків пов`язано з роботами по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, у період виконання робіт, переліки яких визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств;

- проходження служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ, Національній гвардії військовослужбовцями, які виконують обов`язки з охорони та оборони ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання державної власності;

- проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту на атомних електростанціях, об`єктах з ядерними установками і матеріалами;

- проходження служби на посадах рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у виправно-трудових установах на правах лікувальних та лікарень при виправно-трудових установах для утримання інфекційно хворих засуджених;

- таємно;

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах з підбирання та транспортування трупів у морг за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ;

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції;

- час проходження служби військовослужбовцями внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ у підрозділах з конвоювання осіб, узятих під варту, осіб, засуджених до позбавлення волі, та охорони їх під час судового засідання за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ;

- час проходження служби в Національній гвардії військовослужбовцями, які виконують обов`язки з конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також забезпечують охорону осіб, які тримаються під вартою, під час судових засідань у судах, за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ;

У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів підпунктів «а», «в» пункту 3 Постанови № 393 (проходження служби в Службі зовнішньої розвідки).

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а.

Також при вирішенні даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постановах від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а та Верховного Суду України у постанові від 27.05.2008 у справі №21-2438во07.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилання відповідача-1 у запереченні на відповідь на відзив на судову практику, зокрема на постанови Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 та інші, то суд зазначає, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а зазначив, що з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, колегія суддів вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.

Отже, законодавством чітко визначено, що таким категоріям осіб як позивач до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах під час проходження ним служби в Міністерстві внутрішніх справ та в Службі зовнішньої розвідки України.

З огляду на наведене при визначенні вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону № 2262-XII відповідач зобов`язаний був зарахувати на пільгових умовах.

Із зарахуванням вказаного періоду на пільгових умовах вислуга років позивача станом на 15.02.2019 складала: календарна - 20 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 09 років 02 місяці 03 дні, загальна - 29 років 09 місяців 03 дні, що свідчить про те, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262-XII.

Неправомірне застосування відповідачем наведених положень законодавства призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на наведене порушене право позивача підлягає відновленню.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку визначено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з пп. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як встановлено судом, на час звільнення зі служби в Міністерстві внутрішніх справ та в Службі зовнішньої розвідки України позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років.

Проте, відповідач, не врахувавши на пільгових умовах час служби позивача в Міністерстві внутрішніх справ та в Службі зовнішньої розвідки України, протиправно відмовив позивачу в оформленні та поданні документів для призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на наведене порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача-1 направити необхідні документи до органу Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зобов`язанням відповідача-1 вчинити відповідні дії.

Стосовно заперечення відповідача, що позивачем не було надано документів стосовно вислуги років у пільговому обчисленні, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься довідка Служби зовнішньої розвідки України № 412 від 14.03.2023, в якій зазначено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Служби зовнішньої розвідки України з правом носіння військової форми одягу.

Також у вказаній довідці зазначено, що вислуга років позивача станом на 15.02.2019 складала: календарна - 20 років 07 місяців 00 днів, пільгова - 09 років 02 місяці 03 дні, загальна - 29 років 09 місяців 03 дні.

Крім того, у вказаній довідці чітко та детально розписано періоди служби позивача, з зазначенням загального та пільгового стажу по кожному періоду служби.

В матеріалах справи міститься лист Служби судової охорони від 21.04.2021 № 30/05-753 до Служби зовнішньої розвідки України, в якому Служба судової охорони з метою впорядкування особової справи полковника Служби судової охорони ОСОБА_1 , а також внесення відповідної інформації до окремих облікових відомостей, просить Службу зовнішньої розвідки України надати належним чином завірену копію послужного списку або витяг з послужного списку із зазначенням про отримання попередніх спеціальних звань, періодів проходження служби (дата, посада та наказ, яким призначено) та періоди щодо зарахування пільгового обчислення на полковника ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи міститься службова записка провідного спеціаліста режимно-секретної служби центрального органу управління Служби судової охорони Людмили Трофіменко до Заступнику начальника юридичного відділу центрального органу управління Служби судової охорони майору Служби судової охорони Валерію Шум.

У вказаній службовій записці повідомляється, що в режимно-секретній службі центрального органу управління Служби судової охорони було розглянуто службову записку від 26.02.2024 № 01.30-03-580/вн. За результатами розгляду інформуємо, що до режимно-секретної служби центрального органу управління Служби судової охорони, за вхідним № 62т від 08.05.2020, надійшов лист (з додатками) зі Служби зовнішньої розвідки України «Щодо ОСОБА_1 » від 04.05.2020 № 4/3/477т. Додаток «Послужний список ОСОБА_1 » прим. № 1/2, на 21 арк., з грифом таємно, був облікований за інв. № 8т від 08.05.2020. Відповідно до Акту № 30/10-31 дек від 24.02.2022 у зв`язку з виникненням реальної загрози захоплення матеріальних носіїв секретної інформації послужний список ОСОБА_1 за інв. №8т був знищений.

Отже послужний список позивача був переданий від Служби зовнішньої розвідки України до Служби судової охорони.

Аналіз встановлених обставин справи дає підстави суду дійти висновку, що у відповідача-1 було достатньо доказів для встановлення точної вислуги років позивача, як загальної так і пільгової.

Крім того, суд враховує, що відповідачем до заперечення на відповідь на відзив додано таблицю вислугу років позивача, яка містить детальну інформацію щодо періодів служби позивача, а також нарахування основної та пільгової вислуги.

Отже заперечення відповідача в цій частині є також необґрунтованими.

Стосовно вимог позивача до Пенсійного фонду України щодо прийняття від Служби судової охорони документів на призначення позивачу пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

У пункті 8 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

У підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

Водночас, як встановлено судом, Центральним органом управління Служби судової охорони документів до Пенсійним фондом України для призначення пенсії ОСОБА_1 не направлялись. Відповідно Пенсійним фондом України рішення за наслідками розгляду питання про призначення пенсії позивачу не приймалось.

Отже відсутнє порушено право ОСОБА_1 з боку Пенсійного фонду України.

Таким чином позовні вимоги в частині позовних вимог до Пенсійного фонду України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні. Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Служби судової охорони щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років, яка дає право на пенсійне забезпечення.

3. Зобов`язати Службу судової охорони (01601, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5; ) здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, у загальній кількості 09 років 02 місяці 03 дні.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.