Справа № 420/178/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/178/25

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 31.10.2024 № 27 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи з 26.09.2024 року, зарахувавши до страхового стажу період перебування на обліку в центрі зайнятості з виплатою матеріальної допомоги по безробіттю з 08.06.2001 по 01.10.2001 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.09.1983;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 969,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, рішенням від 03.10.2024 року № 27 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Не погоджуючись з даною відмовою та вважаючи дії ГУ ПФУ в Харківській обл. щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправними ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 року по справі № 520/29373/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення. В ході розгляду вказаної вище справи стало відомо, що Головним управлінням в Херсонській області переглянуто рішення про відмову та винесено нове рішення від 31.10.2024 року №27 про відмову в призначенні пенсії за віком. Отже, рішення про відмову від 03.10.2024 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову в призначенні пенсії від 31.10.2024 року з інших підстав.

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення № 27 від 31.10.2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону, у зв`язку з відсутністю інформації про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

Позивач вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 31.10.2024 року № 27 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування протиправним, звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт вказує, що позивач, станом на дату звернення, досягла відповідного віку та мала необхідний страховий стаж, що дають їй право на призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058-IV. Вказує, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту до органів пенсійного забезпечення рф щодо надання відомостей про те, чи особа перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення рф як одержувач пенсії чи ні. Зазначає, що неможливість пенсійного органу отримати відповідну інформацію в умовах воєнного стану не є обґрунтованою підставою позбавлення позивача права на пенсію.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Верхньорогачицьким РВ УМВС України в Херсонській області 02.09.2009 року, ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з наказом № 309 Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022 року.

26 вересня 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону № 1058. До заяви додала, зокрема, такі документи паспорт громадянки України; трудову книжку серії НОМЕР_1 від 02.09.1983 року.

На виконання принципу екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та за результатами розгляду прийнято рішення № 27 від 03 жовтня 2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 року.

У рішенні зазначено, що станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком вік позивача - 60 років, страховий стаж - 26 років 1 місяць 0 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою, оскільки на титульній сторінці виправлено рік народження позивача, проте, виправлення не оформлено належним чином, чим порушено норми Інструкції № 162.

В подальшому ГУ ПФУ в Херсонській області було надіслано лист від 17.10.2024 року №2100-0304-9/42995 до ГУ ПФУ в Харківській області щодо перегляду рішення № 27 від 03.10.2024 року про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Про надіслання вказаного листа щодо перегляду розрахунку страхового стажу позивача повідомлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області листом № 2100-0304-8/42688 від 15.10.2024 року, шляхом надсилання такого листа в особистий кабінет позивача на веб-порталі Пенсійного фонду України, та в листі зазначено, що по надходженню відповіді позивача буде повідомлено додатково.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надіслало до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області лист від 23.10.2024 року № 2000-0304-9/186163, в якому зазначило, що після повторної перевірки електронної пенсійної справи позивача погоджується з позицією, викладеною ГУ ПФУ в Херсонській області, та виклало прохання самостійно опрацювати пенсійну справу позивача.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було переглянуто рішення № 27 від 03.10.2024 року про відмову позивачу в призначенні пенсії та винесено нове рішення від 31.10.2024 року №27 про відмову позивачу в призначенні пенсії (на заміну Рішення про відмову в призначенні пенсії 27 від 03 жовтня 2024).

Підставою для прийняття рішення про відмову від 31.10.2024 року №27 зазначено: згідно з наказом № 309 Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022. Відповідно до заяви наданої засобами порталу Пенсійного фонду України місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Згідно з наказом № 309 Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022. Повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації відсутнє. Позивачеві роз`яснено необхідність при повторному зверненні за призначенням пенсії до заяви долучити відповідне повідомлення. Крім того, у рішенні зазначено, що за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 35 років 4 місяці 14 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи за даними трудової книжки з 08.06.2001 року по 01.10.2001 року за записами № 13 - № 14 - період одержання матеріальної допомоги по безробіттю, оскільки врахування до страхового стажу періоду, коли особа отримувала матеріальну допомогу, яка призначалася відповідно до частини першої статті 31 Закону України Про зайнятість населення, Законом не передбачено.

Позивач вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 31.10.2024 року № 27 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування протиправним, звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що пенсійне законодавство як на момент отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю так і після цього не передбачало включення періоду отримання цієї компенсації (матеріальної допомоги по безробіттю) до страхового стажу, а тому прийшов до висновку про правомірність незарахування такого періоду.

При цьому вказав, що відповідач наголосив позивачці, що право на призначення пенсії за віком вона матиме після надання повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Відтак на підставі встановлених обставин, прийшов до висновку, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 31.10.2024 року (на заміну рішенню від 03.10.2024) № 27 прийнято відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області у межах повноважень та у відповідності до норм діючого законодавства.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно ст. 5 Закону №1058-IV, він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Пунктом 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

За абз. 2 частини першої статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення(перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Так, зі змісту рішення пенсійного органу вбачається, що згідно з наказом № 309 Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022. Відповідно до заяви наданої засобами порталу Пенсійного фонду України місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Згідно з наказом № 309 Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022. Повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації відсутнє. Позивачеві роз`яснено необхідність при повторному зверненні за призначенням пенсії до заяви долучити відповідне повідомлення. Крім того, у рішенні зазначено, що за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 35 років 4 місяці 14 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи за даними трудової книжки з 08.06.2001 року по 01.10.2001 року за записами № 13 - № 14 - період одержання матеріальної допомоги по безробіттю, оскільки врахування до страхового стажу періоду, коли особа отримувала матеріальну допомогу, яка призначалася відповідно до частини першої статті 31 Закону України Про зайнятість населення, Законом не передбачено.

Щодо незарахування до страхового стажу період роботи за даними трудової книжки з 08.06.2001 року по 01.10.2001 року за записами № 13 - № 14 - період одержання матеріальної допомоги по безробіттю, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема, а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Підставою для зарахування періоду до 01.01.2004 є записи у трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення.

Відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України від 01.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість населення» безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

В пункті «ж» частини першої статті 4 Закону № 803 визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 № 1533-III (далі - Закон № 1533), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).

Статтею 21 Закону № 1533 передбачено, що страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Період, протягом якого застрахована особа була звільнена відповідно до цього Закону від сплати страхових внесків або отримувала виплати за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів, включається до страхового стажу.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності цим Законом.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Отже, законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітного.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №638/7217/16-а.

Під час розгляду справи судом встановлено і не заперечується сторонами, що протягом спірного періоду позивачка перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Згідно записів №№ 13-14 трудової книжки позивача, останній, у період з 08.06.2001 року по 01.10.2001 року здійснено виплату матеріальної допомоги по безробіттю (наказ № 629 від 08.06.2001 року), (наказ 1137 від 01.10.2001 року).

За наведеного, суд дійшов висновку, що період отримання допомоги по безробіттю у період з підлягає зарахуванню до загального страхового стажу.

Таким чином, суд вважає протиправним незарахування оскаржуваних періодів до страхового стажу позивача, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що у рішенні зазначено, що за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 35 років 4 місяці 14 днів, що є достатнім для призначення позивачці пенсії.

Водночас, головною підставою для відмови у призначені пенсії стало те, що відсутнє повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з наказом № 309 Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022. Відповідно до заяви наданої засобами порталу Пенсійного фонду України місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Згідно з наказом № 309 Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022.

Згідно з вимоги п. 14-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV громадянам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, виплата пенсій та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, здійснюються за рахунок коштів, які надходять від платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розташованих на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, мають право на отримання виплат згідно з цим Законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VІІ (далі - Закону №1207-VІІ) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону №1207-VІІ для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 234 затверджено Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (далі - Порядок №234, набув чинності з 08.07.2014).

Відповідно до п. 1 та п. 2 даного Порядку №234, останній визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації (далі - особи).

Відповідно до пунктів 3-5 Постанови № 234, особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон). Територіальний орган, на підставі поданих документів, надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку. Виплата пенсії, після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії, поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії. Порядок звернення осіб за призначенням (перерахунком), поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Разом з тим, пунктом 2.1 Розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.

Так, подання заяви про відсутність громадянства держави-окупанта стосується осіб, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту до органів пенсійного забезпечення Російської Федерації щодо надання відомостей про те, чи особа перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії чи ні.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено, що Пенсійний орган зобов`язаний робити запит про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсі, а не перекладати цей обов`язок на громадянина, усвідомлюючи і достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану це зробити неможливо.

Отже, колегія суддів вважає, що відмова пенсійного органу у призначені позивачу пенсії, яка обґрунтована неподанням позивачем документів на підтвердження неперебування на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації, суперечить вимогам принципу законності, оскільки відповідач не навів жодного положення законодавства, яке б зобов`язувало саме позивача надавати такі документи, та не зазначив положення законодавства, яке б передбачало наслідком неподання таких документів прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому дії пенсійного органу щодо відмови в призначенні позивачу є протиправними, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач, станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, має трудову книжку на підтвердження зайняття трудовою діяльністю на території України, має стаж роботи для призначення пенсії, згідно наданих документів, проте не отримує жодних пенсійних виплат від Пенсійного фонду України.

У той же час, Головним управлінням Пенсійного фонду в Херсонській області при прийнятті рішення вказаних обставин враховано не було.

Такі дії відповідача фактично призводять до необхідності повторно доводити наявність підстав для призначення пенсії.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому в порядку ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, згідно яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено, що позивачкою сплачено судовий збір за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 956,44 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 01.02.2025 року та за подання апеляційної скарги у розмірі 1454,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 13.03.2025 року, зарахування зазначених коштів до спеціального фонду державного бюджету України перевірено судом апеляційної інстанції, тому, враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне стягнути з суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 31.10.2024 № 27 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи з 26.09.2024 року, зарахувавши до страхового стажу період перебування на обліку в центрі зайнятості з виплатою матеріальної допомоги по безробіттю з 08.06.2001 по 01.10.2001 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.09.1983;

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового за подання позову у розмірі 956,44 грн згідно платіжної інструкції ввід 01.02.2025 року та за подання апеляційної скарги у розмірі 1454,00 грн., згідно платіжної інструкції від 13.03.2025 року

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 травня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова