Справа № 320/42369/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

Суддів: Кузьменка В.В.,

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Масловській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» (далі - позивач, ТОВ «Юнайтед Алко») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2023 №04, №04, №04 та від 27.10.2023 №4.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що документальну планову перевірку підприємства проведено під час дії встановленого Податковим кодексом України мораторію на проведення перевірок, скорочення строку дії відповідного обмеження постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 за відсутності відповідних змін до Податкового кодексу України не узгоджується з актом вищої юридичної сили, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі незаконно проведеної перевірки, підлягають скасуванню.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовної заяви.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що незаконність проведення перевірки з огляду на дію мораторію не було підставою позову, а відтак вони не могли бути основою оскаржуваного судового рішення. Окрім цього зазначає, що висновки акта перевірки щодо безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ «Діонаріс», ТОВ «Кордіант Профіт», ТОВ «Мелісія», ПП «Служба Доставки», ТОВ «Бір-Ком», ТОВ «Сап Групп», ТОВ «Алко М», ТОВ «Топ Мадера», ТОВ «Радогласс», ТОВ «Голд Газ» не спростовуються матеріалами справи, що свідчить про обґрунтованість прийнятих спірних у цій справі податкових повідомлень-рішень.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юнайтед Алко» просить в її задоволенні відмовити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч доводів апелянта у додаткових поясненнях від 24.05.2024, поданих до суду першої інстанції до прийняття справи до провадження, позивачем наголошувалося на протиправності проведення відповідачем перевірки з огляду на запроваджений мораторій, а доповнення позову новими обставинами не свідчить при збереженні в ньому первісних обставин не свідчить про зміну підстав позову. Отже, за твердження позивача, суд першої інстанції обґрунтовано надав оцінку насамперед правомірності проведення контролюючим органом перевірки, а правильність висновків суду щодо її протиправності в апеляційній скарзі не спростована, адже остання фактично повністю відтворює зміст акта перевірки.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній мотивів і підстав, наголошуючи на тому, що за практикою Верховного Суду неможливо враховувати ті підстави позову, які не були заявлені позивачем.

Представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що подання доповнень до позовної заяви не є зміною підстав позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у листопаді 2021 - січні 2022 року працівниками ГУ ДПС у м. Києві на підставі ст. ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік, наказів від 02.11.2021 №8690-п та від 23.12.2021 №10218-п проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Юнайтед Алко» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2018 по 30.09.2021, валютного - за період з 01.04.2018 по 30.09.2021, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2018 по 30.09.2021, та іншого законодавства за відповідний період.

У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення позивачем:

- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток, що перевіряється, на загальну суму 130 856 309,00 грн, у тому числі за 2018 рік в сумі 62 742 650,00 грн, за 2019 рік в сумі 57 307 760,00 грн, за 2020 рік в сумі 10 557 774,00 грн, за 9 місяців 2021 року в сумі 248 125,00 грн, та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток всього в сумі 8 189 388,00 грн, у тому числі за 9 місяців 2021 року в сумі 8 189 388,00 грн;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10. ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 137 391 032,00 грн, у тому числі за вересень 2018 року в сумі 9 232 954,00 грн, за листопад 2018 року в сумі 3 556 030,00 грн, за грудень 2018 року в сумі 5 073 295,00 грн, за січень 2019 року в сумі 11 039 912,00 грн, за лютий 2019 року в сумі 1 866 790,00 грн, за березень 2019 року в сумі 6 229 416,00 грн, за квітень 2019 року в сумі 4 103 164,00 грн, за травень 2019 року в сумі 12 096 959,00 грн, за червень 2019 року в сумі 3 711 218,00 грн, за липень 2019 року в сумі 3 632 005,00 грн, за серпень 2019 року в сумі 3 265 673,00 грн, за вересень 2019 року в сумі 11 002 016,00 грн, за жовтень 2019 року в сумі 12 989 874,00 грн, за листопад 2019 року в сумі 16 660 500,00 грн, за грудень 2019 року в сумі 7 357 894,00 грн, за березень 2020 року в сумі 211 039,00 грн, за квітень 2020 року в сумі 134 687,00 грн, за травень 2020 року в сумі 3 899 218,00 грн, за червень 2020 року в сумі 1 023 840,00 грн, за липень 2020 року в сумі 2 097 882,00 грн, за серпень 2020 року в сумі 9 841 630,00 грн, за жовтень 2020 року в сумі 178 102,00 грн, за листопад 2020 року в сумі 3 894 223,00 грн, за лютий 2021 року в сумі 3 292 711,00 грн, та завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду за вересень 2021 року в сумі 6 264 444,00 грн;

- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. «а» п. 171.2 ст. 171 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства з питань правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, у загальній сумі 2 019,22 грн, в тому числі за квітень 2018 року - 138,77 грн, травень 2018 року - 54,75 грн, червень 2018 року - 52,68 грн, липень 2018 року - 53,54 грн, серпень 2018 року - 35,98 грн, вересень 2018 року - 1013,96 грн, жовтень 2018 року - 422,57 грн, грудень 2018 року - 246,97 грн;

- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп. «а» п. 171.2 ст. 171, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства з питань правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в періоді, що перевірявся на загальну суму 137,98 грн, в тому числі за квітень 2018 року - 9,48 грн, травень 2018 року - 3,74 грн, червень 2018 року - 3,60 грн, липень 2018 року - 3,66 грн, серпень 2018 року - 2,46 грн, вересень 2018 року - 69,29 грн, жовтень 2018 року - 28,88 грн, грудень 2018 року - 16,88 грн;

- п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 №878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів»;

- п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями;

- ч. 3 ст. 16 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, передбачена ч.2 ст. 17 указаного Закону.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 19.01.2022 №3169/26-15-07-04-04/39496546 (т. 1 а.с. 83-163).

Висновки акта перевірки за наслідками розгляду заперечень на нього (т. 1 а.с. 169-177) залишені без змін, про що, як встановлено судом першої інстанції, платника податків повідомлено листом контролюючого органу від 03.08.2023 №28206/І/26-15-07-04-04-07.

На підставі викладених в акті перевірки висновків ГУ ДПС у м. Києві 10.08.2023 прийняті податкове повідомлення-рішення:

- форми «Р» №04, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства, на 160 868 912 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 130 856 309 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 30 012 603 грн (т. 1 а.с. 70-72);

- форми «Р» №04, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на 171 738 790 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 137 391 032 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 34 347 758 грн (т. 1 а.с. 73-76);

- форми «П» №04, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 9 місяців 2021 року на 8 189 388 грн (т. 1 а.с. 77-79);

- форми «В4» №04, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2021 року на 6 264 444 грн (т. 1 а.с. 80-82).

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення від 10.08.2023 №04, №04 та №04 залишені без змін відповідними рішеннями Державної податкової служби України (т. 1 а.с. 178-206), а податкове повідомлення-рішення від 10.08.2023 №04 скасовано в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 14 326 940 грн (т. 1 а.с. 207-217).

З урахуванням рішення Державної податкової служби України від 09.10.2023 №30021/6/99-00-06-01-01-06 відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 27.10.2023 №4 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства, на 146 541 972 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 130 856 309 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 15 685 663 грн (т. 1 а.с. 67-69).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті за відсутніх на те правових підстав та без дотримання відповідачем законодавчих обмежень щодо проведення перевірки, ТОВ «Юнайтед Алко» звернулося до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За правилами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Порядок проведення документальних планових перевірок регламентовано ст. 77 ПК України, за якою документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (п. 77.1).

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п. 77.4)

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (п. 77.6).

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (п. 77.7).

Матеріали справи свідчать, що документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Юнайтед Алко» проведена відповідно до ст. ст. 20, 77, 82 ПК України, п. 2 ч. 1 ст. 13 розд. IV, ст. 25 розд. VI Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині мораторію на проведення деяких видів перевірок» (далі - Постанова №89) на підставі наказів від 02.11.2021 №8690-п про її призначення та від 23.12.2021 №10218-п про продовження останньої.

Разом з тим, пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України у редакції, чинній на час призначення перевірки 02.11.2021, установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 (із змінами) з 19.12.2020 до 31.12.2021 на території України запроваджено карантин.

При цьому колегія суддів наголошує, що Кабінетом Міністрів України на момент проведення перевірки не приймалося рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак на час виникнення спірних правовідносин діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відповідно до пункту 4 розділу II Закону України від 17.09.2020 №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, Кабінету Міністрів України надано право скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 89, якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

- тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18.03.2020 та не були завершеними;

- документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року №568-ІХ);

- документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України у редакції, чинній на момент її призначення і проведення, та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок була чинною, її дія не зупинялася.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів ПК України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України.

Згідно п. 5.2 ст. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у ПК України, з одного боку, і в постанові Кабінету Міністрів України, з іншого боку, - застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.

Наведений вище висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 22.02.2022 у справі № 420/12859/21, від 15.04.2022 у справі №160/5267/21, від 06.07.2022 у справі №360/1182/21, від 12.07.2024 у справі № 520/25150/21.

Таким чином, враховуючи, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж Постанова №89, суд першої інстанції, всупереч доводів апелянта, правильно наголосив на тому, що за загальним правилом вирішення колізій суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Відтак у спірному випадку підлягають застосуванню саме норми ПК України. З огляду на це колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що призначення і проведення у листопаді 2021 - січні 2022 року документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Юнайтед Алко» суперечило вимогам чинного на той час податкового законодавства.

Посилання апелянта на те, що незаконність проведення перевірки з огляду на мораторій не визначалася позивачем в якості підстав позову, а відтак суд першої інстанції був не вправі перевіряти правомірність проведення перевірки, колегія суддів оцінює критично з огляду на таке.

Так, за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню. Такі повноваження суду носять імперативний характер, що означає обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам та визначити релевантну таким норму, яка підлягає застосуванню.

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду висловила та послідовно застосовує правову позицію, за змістом якої повноваження органів влади, є законодавчо визначеними, а суд діє згідно з презумпцією «Jura novit curia» («Суд знає закони»). Велика Палата Верховного Суду, зокрема зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (пункти 84, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17), а також, що неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Більше того, як правильно підкреслив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, ним до суду першої інстанції 24.05.2024 надавалися додаткові пояснення до адміністративного позову (т. 20 а.с. 2-5), в яких наголошувалося на протиправності проведення документальної планової перевірки підприємства з огляду на встановлений п. 52-2 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України мораторій. Указані додаткові пояснення, подані представником позивача через підсистему «Електронний суд», надіслані також контролюючому органові, що підтверджується квитанцією №1096660, наявною у КП «ДСС».

Згідно ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 14 ст. 31 КАС України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що у зв`язку із звільненням з посади попереднього судді справу №320/42369/23 було передано на повторний автоматизований розподіл 12.03.2024 та ухвалою від 29.05.2024 прийнято до провадження іншим суддею, який призначив підготовче судове засідання на 10.06.2024, то доповнення позовної заяви новими підставами мало місце із дотриманням наведених вище норм КАС України.

Таким чином, з урахуванням вказаних положень процесуального закону, а також правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду щодо правового регулювання спірних правовідносин, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для застосування до таких положень пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України, а дії контролюючого органу стосовно невиконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки та її призначення, є самостійною підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень, прийнятих за її наслідками.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.04.2024 у справі № 340/9544/21.

З урахуванням наведеного судова колегія також звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, за яким неправомірність дій контролюючого органу з призначення і проведення перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Як було встановлено раніше, у спірному випадку документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Юнайтед Алко» призначено та проведено під час дії мораторію, що, відповідно, нівелює її наслідки.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно висновку, сформульованого Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №520/8836/18 (постанова від 22.09.2020) перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом» та «встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання».

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Системний аналіз наведених норм у своїй сукупності дає підстави для висновку, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної планової виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, зважаючи на те, що у ГУ ДПС у м. Києві не було правових підстав для призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Юнайтед Алко» з огляду на дію мораторію, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перевірка підприємства була проведена за відсутності на те правових підстав, що в силу неодноразово згаданих вище позицій Верховного Суду свідчить про протиправність прийнятих за її наслідками податкових повідомлень-рішень та, як наслідок, необхідність їх скасування.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, й у постановах від 24.03.2023 у справі № 640/13521/19 та від 24.04.2025 у справі № 320/9086/22.

Крім того, колегія суддів також зауважує, що за встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевіри без законних підстав у суду відсутня необхідність аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Указану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 29.04.2021 у справі № 320/6192/19.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Повне рішення виготовлено 06 травня 2025 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: В.В. Кузьменко

Є.І. Мєзєнцев