Справа № 420/5835/25
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5835/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №2795 про відмову в перетинанні державного кордону України, прийняте 30.12.2024 р. начальником групи віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у її випадку не існувало жодної з законодавчо визначених підстав для відмови у пропуску через державний кордон. Позивач мала відповідний документ, який надавав їй право на перетин державного кордону. Тимчасові обмеження для виїзду за кордон до позивача не застосовувались. Отже, обмеження прав позивача відбулося не у відповідності до Закону. Оскаржуване рішення не містить чітких та зрозумілих мотивів його прийняття, конкретних причин відмови у перетині кордону. Рішення містить лише загальне посилання на нормативно-правові акти, що прямо суперечить вимогам до акту індивідуальної дії та принципу належного врядування. Так, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 22.08.2018 р. органом видачі 8089. Строк дії паспорту до 22.08.2028 р. Згідно даними інформаційно-комунікаційної системи ДМС, станом на 14.01.2025 р., тобто навіть через 15 днів після прийняття оскаржуваного Рішення, паспорт серії НОМЕР_3 значиться дійсним. Також, згідно відомостей з сайту ДМС вкладка «Перевірка недійсних документів», станом на 21.02.2025 р., інформація про визнання недійсним документа в базах даних МВС відсутня. Тобто, вказаний документ є дійсним та чинним навіть станом на день подачі позову. Крім того, протягом 2022-2024 рр. позивач неодноразово (24 рази) перетинала державний кордон України на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 .

Від представника відповідача НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що позивачка при спробі перетину кордону надала на перевірку паспортний документ з ознаками підробки, такими як механічне втручання в структурні властивості паспортного документу, пошкодження армувальної стрічки, механічні пошкодження інформаційної сторінки паспортного документу, у зв`язку з чим паспорт було тимчасово затримано для поглибленої перевірки. Так як вилучений паспорт для виїзду за кордон був єдиним документом з тих, що надають право на перетинання державного кордону (стаття 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»), і іншого документа для виїзду за кордон позивачка не надала, їй було відмовлено в перетинанні державного кордону на законних підставах. 30 грудня 2024 року, прибувши до міжнародного пункту пропуску «Старокозаче», позивачка надала на перевірку паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 . Під час здійснення стандартної перевірки паспортного документа позивачки, військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 головний сержант ОСОБА_3 виявив можливі ознаки підробки, а саме механічне втручання в структурні властивості паспортного документу, пошкодження армувальної стрічки, механічні пошкодження інформаційної сторінки паспортного документу, у зв`язку з чим у нього виникли сумніви щодо його дійсності або приналежності позивачці. Головний сержант ОСОБА_3 , діючі у повній відповідності до пункту 2.12. Інструкції № 407, склав заяву на здійснення поглибленої перевірки документа. Форма і зміст заяви відповідають формі, наведеній у додатку 1 до цієї Інструкції. Заява була передана спеціалісту з поглибленої перевірки документів майстер-сержанту ОСОБА_4 , який провів поглиблену перевірку паспортного документу позивачки, і дійшов висновку про те що паспорт дійсно містить ознаки підробки, а саме механічне втручання в структурні властивості паспортного документу, пошкодження армувальної стрічки, механічні пошкодження інформаційної сторінки паспортного документу. За результатами поглибленої перевірки, у відповідності до пункту 3.11. Інструкції № 407, старший прикордонних нарядів у пункті пропуску «Старокозаче» лейтенант ОСОБА_5 прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону, а паспортний документ позивачки був вилучений у відповідності до пункту 3.14. Інструкції № 407, про що був складений відповідний протокол, який позивачка підписала. Таким чином, паспортний документ позивачки був направлений до Головного експертно- криміналістичного центру Державної прикордонної служби України з метою проведення експертного дослідження. Отже, вилучення паспорту позивачки відбулось не просто так, а через виявлення в ньому ознак підробки та механічного втручання, а в/ч НОМЕР_2 користувались своїм правом відповідно до Закону України «Про державну прикордонну службу України» та Інструкції № 407. Оскільки у позивачки було вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, вона не мала необхідних документів які надають право на перетин державного кордону. В/ч НОМЕР_2 зазначає, що передбачений вказаними нормативними актами розгляд питань, що пов`язані із в`їздом чи виїздом осіб в Україну чи за її межі, є виключною компетенцію посадових осіб державної прикордонної служби, в тому числі прийняття рішень про відмову в перетині державного кордону. При цьому, при прийнятті рішення законодавець визначив умову, - обґрунтованість рішення. У даному випадку питання обґрунтованості рішення слід трактувати не як опис підстав у самому рішенні, форма якого цього не передбачає. В/ч НОМЕР_2 вважає, що поняття «обґрунтованість рішення про відмову в перетині державного кордону» в контексті спірних правовідносин означає, що воно повинно ґрунтуватись на вимогах закону, що в даному випадку є доведеним зі сторони в/ч НОМЕР_2 .Враховуючи вимоги законодавства, рішення про те, чи підтвердила особа право на перетин державного кордону оцінюється виключно посадовою особою державної прикордонної служби. З цих же підстав в/ч НОМЕР_2 зауважує, що оскільки у позивачки був вилучений паспорт громадянина України для виїзду за кордон, вона не відповідала вимогам Законів України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та «Про прикордонний контроль», а тому представник в/ч НОМЕР_2 не мали іншого варіанта поведінки, окрім прийняття рішення про відмову в перетинанні державного кордону. Крім того, оскаржуване рішення відповідача має разовий характер і вичерпало свою дію фактом його виконання, тому при пред`явлені позивачкою документів, які надають право на перетин державного кордону на виїзд з України, оскаржуване рішення відповідача жодним чином не створить перешкод для перетину позивачкою кордону України, за наявності на те законних підстав.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача вказав доводи, зазначені в позовній заяві.

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

30 грудня 2024 року начальником групи віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову ОСОБА_6 в перетині державного кордону України (а.с. 20).

Не погодившись із прийнятим рішенням про відмову в перетині державного кордону України позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль».

Згідно ст. 2 ЗУ «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про прикордонний контроль» пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні. Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Статтею 7 ЗУ «Про прикордонний контроль» визначено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон. Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон. Паспортні та інші документи осіб перевіряються в кабінах паспортного контролю, на смугах руху транспорту, у контрольних павільйонах, службових приміщеннях пунктів пропуску через державний кордон чи безпосередньо в транспортних засобах.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про прикордонний контроль» іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетині державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону. Особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право протягом одного місяця з дня прийняття відповідного рішення у передбаченому законом порядку оскаржити його до органу Державної прикордонної служби України вищого рівня або до адміністративного суду за місцем розташування відповідного органу. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України"Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. У разі накладення на громадянина адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, йому тимчасово обмежується право на виїзд з України з дитиною строком на один рік з дня накладення адміністративного стягнення, крім випадку, коли є нотаріально посвідчена згода на виїзд дитини другого з батьків.

Порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону визначають Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 2 Правил № 57 перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу. У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до п. 12 Правил № 57 для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. З метою перевірки паспортних та підтверджуючих документів уповноважені службові особи Держприкордонслужби безоплатно, зокрема шляхом електронної інформаційної взаємодії, у встановленому законодавством порядку одержують інформацію, у тому числі з інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних систем і довідкових систем, реєстрів і банків даних, держателем (адміністратором) яких є органи державної влади або органи місцевого самоврядування, зокрема інформацію з обмеженим доступом. Використання такої інформації здійснюється із дотриманням законодавства про захист персональних даних. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закон України «Про Державну прикордонну службу України».

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право, зокрема, перевіряти в осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну або виїзду з України, робити в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасово їх затримувати або вилучати.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №407 від 05.06.2012 затверджено Інструкцію з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон.

Так, пунктом 2.12. Інструкція №407 встановлено, у разі якщо за результатами здійснення стандартної перевірки документа в уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала цю перевірку, виникли сумніви щодо його дійсності або приналежності відповідній особі, вона складає заяву на здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції, та доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску. Заява на здійснення поглибленої перевірки документа (далі - заява) складається в письмовому (електронному) вигляді шляхом заповнення її граф (полів програмного інтерфейсу) та передається (надсилається з використанням відповідного програмного забезпечення) спеціалісту з поглибленої перевірки документів.

Розділом ІІІ Інструкції №407 визначено порядок здійснення поглибленої перевірки документів, так, поглиблена перевірка документів проводиться уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, яка є спеціалістом з поглибленої перевірки документів (далі - спеціаліст).

Підставою для здійснення поглибленої перевірки документа є заява, складена уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, яка проводила стандартну перевірку документа.

Про мету поглибленої перевірки документа старший прикордонних нарядів у пункті пропуску усно повідомляє особу, яка надала для перевірки паспортний та інші документи.

Початком поглибленої перевірки документа є момент подання прикордонним нарядом „Перевірка документів заяви на здійснення такої перевірки спеціалістом.

Поглиблена перевірка документів включає: додаткове вивчення дійсності паспортного документа, візи та інших документів із застосуванням спеціальних технічних засобів контролю для пошуку ознак підробки в документах; додаткове вивчення паспортного та інших документів з метою визначення приналежності громадянину України, іноземцю чи особі без громадянства (далі - особа); уточнення відомостей щодо відсутності стосовно особи доручень правоохоронних і розвідувальних органів України.

Поглиблена перевірка документів з урахуванням пункту 2.12 розділу ІІ цієї Інструкції також здійснюється: за результатами аналізу та оцінки ризиків; на підставі розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби, регіональних управлінь, начальників органів охорони державного кордону; на підставі інформувань оперативно-розшукових відділів органів охорони державного кордону, правоохоронних органів (контрольних органів і служб) про можливе використання особами підроблених, недійсних документів або таких, що належать іншим особам.

Поглиблена перевірка документів забезпечується шляхом: використання наявних баз даних та інформаційно-довідкових матеріалів описів зразків паспортних та інших документів та можливих способів їх підроблення; опитування осіб, які перетинають державний кордон.

Поглиблена перевірка документа вважається закінченою після складення спеціалістом висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - висновок). Про результати поглибленої перевірки документа спеціаліст доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску (старшому зміни прикордонних нарядів).

Висновок складається в письмовій формі на звороті аркуша із заявою на здійснення поглибленої перевірки документа або в електронному вигляді шляхом заповнення його граф (полів програмного інтерфейсу) та передається (надсилається з використанням відповідного програмного забезпечення) уповноваженій службовій особі підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала стандартну перевірку документа.

Залежно від результатів здійснення поглибленої перевірки, зазначених у висновку, старший прикордонних нарядів у пункті пропуску (старший зміни прикордонних нарядів): надає дозвіл на перетинання державного кордону особі, документ якої був підданий поглибленій перевірці; відмовляє особі в перетинанні державного кордону.

Відмітки про перетинання державного кордону в паспортних та інших документах осіб, яким за результатами поглибленої перевірки надано дозвіл на перетинання державного кордону України, проставляються уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала стандартну перевірку, у порядку, визначеному частиною другою статті 12 Закону України „Про прикордонний контроль.

Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України (відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 грудня 2010 року № 967 „Про затвердження форм рішень про відмову в перетинанні державного кордону України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 31/18769) доводиться особі старшим зміни прикордонних нарядів або старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон.

Паспортний документ або інший документ, у якому за результатами здійснення поглибленої перевірки виявлено ознаки його підробки або встановлено, що він не належить особі, на підставі пункту 3 частини першої статті 20 Закону України „Про Державну прикордонну службу України вилучається, про що старший зміни прикордонних нарядів складає відповідний протокол. Другий примірник такого протоколу надається особі, у якої вилучено паспортний документ.

Заява та висновок долучаються до рапорту старшого зміни прикордонних нарядів за результатами несення служби.

Відповідно до розділу VІ Інструкції №407 за рішенням начальника органу охорони державного кордону паспортний документ, вилучений за результатами проведення поглибленої перевірки, з копією висновку направляється на експертне дослідження. Підставою для проведення експертного дослідження паспортного документа є письмова заява (лист) начальника органу охорони державного кордону. Експертні дослідження паспортних документів здійснюються відповідно до Інструкції про порядок призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень паспортних документів експертною службою Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07 серпня 2009 року № 594, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 вересня 2009 року за № 824/16840.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що під час виконання своїх посадових обов`язків уповноважена особа Державної прикордонної служби України здійснює дослідження паспортних та інших документів громадян України, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а дії, які мають бути вчинені уповноваженими посадовими особами Державної прикордонної служби України у випадку виникнення сумнівів щодо дійсності поданого на перевірку документа або приналежності відповідній особі, є чітко визначеними та регламентованими.

30 грудня 2024 року начальником групи віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову ОСОБА_6 в перетині державного кордону України (а.с. 20).

Разом з тим,з матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що 30.12.2024 року о 20:30 год. головним сержантом ОСОБА_7 складено на імя спеціаліста з поглибленої перевірки документів майстер-сержанта ОСОБА_8 заяву на здійснення поглибленої перевірки документа паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 22.08.2018, орган 8089, з метою встановлення його дійсності, громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просить перевірити ознаки повної підробки документа, ознаки виправлення реквізитів документа на сторінках 1, ознаки зміни сторінок документа та механічні втручання в структуру документа (а.с. 43).

30.12.2024 року о 20:35 год майстер-сержантом ОСОБА_9 складено висновок за результатами здійснення поглибленої перевірки документа, згідно якого за результатами здійснення поглибленої перевірки документа паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 22.08.2018, орган 8089, з метою встановлення його дійсності та приналежності громадянці України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено можливе механічне втручання в структурні власності паспортного документу, пошкодження армувальної стрічки, на інформаційній сторінці вивлено механічну пошкодження (а.с. 44).

30.12.2024 року старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску «Старокозаче» лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про вилучення (тимчасове затримання) паспорту громадянина України для виїзду закордон, згідно якого при перевірці документів у громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка виїзжала з України, виявлено паспорт громадянина України для виїзду закордон: НЗП гр. України на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданий 22.08.2018, дійсний до 22.08.2028 орган видачі 8089, який вилучено і направлено до відділу прикордонного контролю штабу (а.с. 45).

Таким чином, прийняттю рішення від 30 грудня 2024 року про відмову ОСОБА_6 в перетині державного кордону України передували дії посадових осіб Державної прикордонної служби України, визначені Інструкцією з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №407 від 05.06.2012 року.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності дій посадових осіб Державної прикордонної служби України приписам Інструкції №407, суду не надано.

За таких підстав, станом на дату перетину кордону та прийняття оскаржуваного рішення, за відсутності у позивача належним чином оформлених документів, відповідно до Правил № 57 та ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» у відповідача були наявні визначені чинним законодавством України підстави для прийняття рішення про відмову в перетинанні державного кордону України.

Посилання представника позивача на те, що оскаржуване рішення не містить чітких та зрозумілих мотивів його прийняття, конкретних причин відмови у перетині кордону, суд вважає неспроможними, оскільки затвердженою формою рішення безпосередньо не передбачено зазначення цих даних та їх відсутність у рішенні, що оспорюється, не свідчить про його протиправність.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в протоколі про вилучення (тимчасове затримання) паспорту громадянина України для виїзду закордон від 30.12.2024 року наявний підпис позивача ОСОБА_1 , що свідчить про її обізнаність щодо вилучення паспорту громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_3 , виданий 22.08.2018, та, як наслідок, про підстави прийняття рішення про відмову в перетині державного кордону України (а.с. 45).

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що згідно відомостей з сайту ДМС інформація про визнання недійсним паспорту громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_3 в базах даних МВС відсутня, оскільки оскаржуване рішення прийнято не з підстав визнання паспорту громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_3 недійсним, а з підстав не надання позивачем при перетині кордону документів, які б підтверджували наявність у нього права на перетин кордону в зв`язку з вилученням наданого паспорту та відсутністю інших документів.

Крім того, оскаржуване рішення має разовий характер і вичерпало свою дію фактом його виконання, тому у разі пред`явлення особою документів, які надають право на перетин державного кордону на виїзд з України, оскаржуване рішення жодним чином не створять перешкод для такого перетину за наявності на те законних підстав.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2024 року по справі №260/3528/22.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, прийняте відповідачем правомірно у межах його повноважень, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення №2795 про відмову в перетинанні державного кордону України, прийняте 30.12.2024 р. начальником групи віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_2 , в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.