Справа № 320/22936/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року № 320/22936/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому з урахуванням зміни позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії (скасувати рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо припинення та відмови у поновленні - пенсіонеру ОСОБА_1 ;

- виплати пенсію, нараховану та не виплаченої за період: з 01.04.2019 по 31.06.2019 на суму пенсії - 18 382,72 грн., з компенсацією втрати грошових доходів, починаючи з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві поновити з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року та здійснити пенсіонеру ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ - виплату пенсії однією сумою на визначений банківський рахунок у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за виплатними реквізитами: «Одержувач ОСОБА_1 . Спосіб виплати пенсії: Банк. Назва банку одержувача: АТ КБ «Приватбанк», Київ, Україна. Назва філії банку: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 . РНОКПП одержувача: НОМЕР_2 , призначення платежу: Поповнення рахунку ОСОБА_1 », з обов`язковою компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи - з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у не нарахуванні та не виплаті пенсіонеру ОСОБА_1 компенсації втрати грошових доходів (пенсії у сумі - 55 186, 58 грн. за період: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року), починаючи з 01 лютого 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві нарахувати та виплатити пенсіонеру ОСОБА_1 однією сумою на визначений банківський рахунок у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за виплатними реквізитами: «Одержувач ОСОБА_1 . Спосіб виплати пенсії: Банк. Назва банку одержувача: АТ КБ «Приватбанк», Київ, Україна. Назва філії банку: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 . РНОКПП одержувача: НОМЕР_2 , призначення платежу: Поповнення рахунку ОСОБА_1 », компенсацію втрати грошових доходів (пенсії, за період: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року на суму пенсії 55 186, 58 грн., починаючи з 01 лютого 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити пенсіонеру органів внутрішніх справ: ОСОБА_1 компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України».

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної адміністрації в місті Києві, як внутрішньо переміщена особа та у Головному управлінні ПФУ в місті Києві, як отримувач пенсії, виплату якої з 01 квітня 2019 року безпідставно припинено та яка не здійснювалась до 01 серпня 2019 року, з підстав перевірки місця фактичного мого проживання та витягу інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, отриманої від Управління соціального захисту населення Дніпровської районної адміністрації в місті Києві. Вважає, що має право одержання нарахованої та не виплаченої за період: з 01.04.2019 по 31.06.2019 суми пенсії у розмірі 18 382,72 грн., з компенсацією втрати грошових доходів, починаючи з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

Позивач, у строк та спосіб викладений в ухвалі, усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 у справі було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної адміністрації в місті Києві, як внутрішньо-переміщена особа та у Головному управлінні ПФУ в місту Києві, як отримувач пенсії.

Позивачу видано довідку Управлінням соціального захисту населення Дніпровської РДА м. Києва від 14.01.2019 № 3004- про взяття його на облік, як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно довідки від 10.07.2018 №100/03-1-15 сума пенсії що нарахована та невиплачена ОСОБА_1 за період з січня 2016 по грудень 2017 становить 55 186,58 грн.

З 01 квітня 2019 року по 01 серпня 2019 року позивачу припинено виплату пенсію, з підстав перевірки місця фактичного проживання та витягу інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, отриманої від Управління соціального захисту населення Дніпровської районної адміністрації в місті Києві.

На звернення позивача до відповідача ОСОБА_1 01.08.2019 отримав розрахунок на доплату пенсії за пенсійною справою сума виплати склала (борг): 18382 грн. 72 коп. №28 за дорученням Д-/28 також 19 жовтня 2021 року вих. № 5349 позивач отримав довідку про нарахування та не виплату йому пенсії з квітня 2019 по липень 2019 на суму 18382 грн. 72 коп.(щомісяця, у сумі - 4595 грн. 68 коп. х 4 місця = 18382 грн. 72 коп.).

03.05.2022 позивач звернувся до відповідача письмово через ВЕБ-Портал за номером: ВЕБ-26002-Ф-С-22-036501 із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, у якій просив відповідача виплатити належну йому пенсію, виплату якої було припинено з 01.04.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві та усіх донарахованих сум пенсії, у сумі - 18382 грн. 72 коп. за період: з квітня 2019 по липень 2019 року та у сумі - 55 186 грн. 58 коп. за період: з 01 січня 2016 року по квітень 2018 року, яка була виплачена йому з 01.01.2019 року по 30.06.2021 року.

Листом відповідача від 17.05.2022 року № 9710-8758/Д-02/8-2600/22 повідомлено позивача, що він перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У березні 2019 року Головним управлінням взято на облік для продовження виплати пенсії пенсійну справу. Раніше позивач проживав та отримував пенсію в Донецькій області.

Пенсію було включено у відомість для проведення виплати у серпні 2019 року.

Стосовно виплати заборгованості пенсії за квітень-липень 2019 року в межах своєї компетенції повідомлено. Постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 10.11.2021 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), невиплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Постанова №1165). Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані у зв`язку зі взяттям на облік пенсійної справи, обліковуються відповідно до Постанови №1165. Після затвердження окремої програми буде вирішено питання щодо виплати зазначених коштів.

Вважаючи дії відповідача, щодо відмови у проведенні виплати пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VІІ (далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Статтею 4 Закону № 1706-VІІ встановлено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1706-VІІ підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, зокрема, є дані, отримані з відповідних державних реєстрів.

Згідно з частиною 1 статті 4 -1 Закону № 1706-VІІ для обліку внутрішньо переміщених осіб створюється Єдина інформаційна база даних про таких осіб.

Згідно пункту 3 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 646, інформація до бази даних вноситься структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад в електронній формі на підставі поданої внутрішньо переміщеною особою заяви, форму якої затверджує Мінсоцполітики.

У відповідності до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 №1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України.

Відповідно до статті 48 додатку до IV Гаазької Конвенції Про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі, якщо на окупованій території окупант стягує визначені такою державою податки, мита і збори, він здійснює це, по можливості, відповідно до чинних правил оподаткування та їхньої сфери дії, внаслідок чого, на нього покладається обов`язок нести витрати по управлінню окупованою територією у тій самій мірі, як це був зобов`язаний робити законний уряд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 12 Закону № 1706, у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пунктом 3 частини другої етапі 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Згідно п. 10 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365), структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (крім осіб, зазначених в абз. 2 і 3 п. 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

Відповідно до п. 12 Порядку № 365 за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб- сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Відповідно до п. 15 Порядку № 365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Тобто, територіальні органи Пенсійного фонду України вправі лише на підставі рішення комісії призначити (відновити) виплату пенсії.

VI. Оцінка суду

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

Предметом спору у даній справі є правомірність припинення з 01 квітня 2019 року та не відновлення (поновлення) відповідно до частини другої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та не виплата згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ та відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 відповідачем пенсії, нарахованої, як пенсіонеру та внутрішньо-переміщеній особі, у сумі 18 382 грн. 72 коп. за період: з 01 квітня 2019 року до 01 липня 2019 року із проведенням компенсації втрати грошових доходів (пенсії), починаючи з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії. Також спірними питанням у даній справі є правомірність не проведення (нарахування та виплати) відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 - компенсації втрати грошових доходів (пенсії), обчислених (обчисленою) у сумі 55 186 грн. 58 коп. за період: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, починаючи з 01 лютого 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносно позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача щодо припинення та відмови у поновленні позивачу виплати пенсії, нарахованої та не виплаченої за період: з 01.04.2019 по 31.06.2019 у сумі 18 382,72 грн., з компенсацією втрати грошових доходів, починаючи з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії та зобов`язання відповідача поновити з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року та здійснити позивачу відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ виплату пенсії однією сумою на визначений банківський рахунок у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за виплатними реквізитами, з обов`язковою компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи - з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії суд зазначає таке.

Судом встановлено, що згідно довідки від 09.10.2021р. позивачу за період з квітня 2019 по липень 2019 нараховано та не виплачено пенсію у сумі 18382 грн. 72 коп.(щомісяця, у сумі - 4595 грн. 68 коп. х 4 місця = 18382 грн. 72 коп.).

Згідно статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VІІ (далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, внутрішньо переміщеною особою є особа, яка покинула постійне місце проживання у результаті, зокрема, тимчасової окупації.

Статтею 4 Закону № 1706 встановлено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1706-VІІ підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, зокрема, є дані, отримані з відповідних державних реєстрів.

Згідно з частиною 1 статті 4 -1 Закону № 1706 для обліку внутрішньо переміщених осіб створюється Єдина інформаційна база даних про таких осіб.

Згідно пункту 3 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 646, інформація до бази даних вноситься структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад в електронній формі на підставі поданої внутрішньо переміщеною особою заяви, форму якої затверджує Мінсоцполітики.

У відповідності до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 №1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України.

Відповідно до статті 48 додатку до IV Гаазької Конвенції Про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі, якщо на окупованій території окупант стягує визначені такою державою податки, мита і збори, він здійснює це, по можливості, відповідно до чинних правил оподаткування та їхньої сфери дії, внаслідок чого, на нього покладається обов`язок нести витрати по управлінню окупованою територією у тій самій мірі, як це був зобов`язаний робити законний уряд.

У зв`язку з тим, що органи державної влади України не функціонують на окупованих територіях, уряд України не має можливості контролювати та гарантувати отримання виділених коштів їх кінцевому власнику.

Разом з тим, передбачений законом обов`язок отримувати довідку внутрішньо- переміщеної особи надає можливість ідентифікувати особу, її громадянство та місце її проживання з метою захисту прав такої особи та протидії діяльності незаконних організацій.

Вищезазначені норми спрямовані одночасно як на реалізацію прав осіб, які були змушені покинути своє постійне місце проживання, так і на протидію щодо фінансування терористичних організацій на окупованих ними територіях України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 12 Закону № 1706, у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пунктом 3 частини другої етапі 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Таким чином, відповідачем на підставі п. 3 ч. 1 статті 12 Закону № 1706, інформації, яка містила обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання з квітня 2019 року виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено в зв`язку з проведенням перевірки щодо підтвердження факту проживання внутрішньо переміщених осіб на підконтрольній Україні території.

У зв`язку з наведеним суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій відповідача у призупиненні виплати пенсії позивачу.

Стосовно поновлення пенсійних виплат та виплати заборгованості суд зазначає таке.

Згідно п. 10 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365), структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (крім осіб, зазначених в абз. 2 і 3 п. 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

Відповідно до п. 12 Порядку № 365 за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб- сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Відповідно до п. 15 Порядку № 365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Тобто, територіальні органи Пенсійного фонду України вправі лише на підставі рішення комісії призначити (відновити) виплату пенсії.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять інформації про прийняття Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Дніпровській районній в м. Києві державній адміністрації про поновлення виплати пенсії позивачу.

Згідно ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Таким чином, оскільки зупинення та поновлення виплати пенсії позивачу регулюється порядком № 365, відповідач був позбавлений права відновити виплату пенсії позивачу без відповідного рішення комісії, що свідчить про відсутність протиправності дій відповідача і як наслідок відсутність підстав задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо припинення та відмови у поновленні - пенсії позивачу, виплати пенсії, нарахованої та не виплаченої за період: з 01.04.2019 по 31.06.2019 у сумі 18 382,72 грн., з компенсацією втрати грошових доходів, починаючи з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії. А також, як наслідок не ідлягають задоволенню і похідні вимоги про зобов`язання відповідача поновити з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року та здійснити позивачу відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ - виплату пенсії однією сумою на визначений банківський рахунок у відділенні АТ КБ «ПриватБанк», з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи - з 01 травня 2019 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати грошових доходів (пенсії у сумі - 55 186, 58 грн. за період: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року), починаючи з 01 лютого 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому однією сумою на визначений банківський рахунок компенсацію втрати грошових доходів (пенсії, за період: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року на суму пенсії - 55 186, 58 грн., починаючи з 01 лютого 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 - 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина друга). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта).

Позивач в обгрунтування вищенаведених вимог посилається на довідку від 10.07.2018 №100/03-1-15 згідно якої сума пенсії що нарахована та невиплачена ОСОБА_1 за період з січня 2016 по грудень 2017 становить 55 186,58 грн.

Судом встановлено, що зазначена довідка відповідачем не видавалась, разом із тим довідка від 10.07.2018 №100/03-1-15 не містить найменування органу, яким вона видана.

За встановлених обставин суд вважає недоведеним обставини щодо наявності заборгованості з виплати пенсії відповідачем позивачу за період з січня 2016 по грудень 2017 року у сумі 55 186,58 грн.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати грошових доходів (пенсії у сумі - 55 186, 58 грн. за період: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року), починаючи з 01 лютого 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу однією сумою на визначений банківський рахунок у відділенні АТ КБ «ПриватБанк», компенсацію втрати грошових доходів (пенсії, за період: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року на суму пенсії 55 186, 58 грн., починаючи з 01 лютого 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог у задоволенні яких судом відмовлено.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для встановлення судового контролю.

Стосовно вимоги позивача щодо звернення до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України» суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення, у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

З аналізу вищевикладеного випливає, що негайно виконуються рішення про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, тобто умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної суми заробітної плати, з якої можна виокремити її місячний розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, оскільки судом не ухвалено рішення про стягнення сум пенсії, що вимоги позивача щодо звернення рішення суду до негайного виконання не підлягають задоволенню.

VIІ. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

VIІI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити, підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.