Справа № 420/5632/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5632/25
УХВАЛА

06 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 21.02.2025 позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність та протиправність дій (належним чином не оформлену відмову) Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не перерахунку та не сплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці) на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2.684 грн., з 01 січня 2024 року в розмірі 3.028 грн., з 01 січня 2025 року в розмірі 3.028 грн. з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) перерахувати та сплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2.684 грн., з 01 січня 2024 року в розмірі 3.028 грн., з 01 січня 2025 року в розмірі 3.028 грн. з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці з 15 липня 2017 року. На підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області повинно було перерахувати та сплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2684 грн, з 01 січня 2024 року -в розмірі 3028 грн, з 01 січня 2025 року в розмірі 3028 грн з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Однак, відповідач з 2023 року і до теперішнього часу не перерахував та не сплатив позивачу довічне грошове утримання судді апеляційного суду відставці. 17 січня 2025 року позивач надав до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи: з 01 січня 2023 року в розмірі 2684 грн, з 01 січня 2024 року в розмірі 3028 грн, з 01 січня 2025 року в розмірі 3028 грн з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. 05.02.2025 відповідачем надано відповідь у формі заяви №2995-1702/Г-02/8-1500/25 яким відмовити позивачу посилаючись на відсутність правих підстав.

Вважаючи таку відмову Головного управління ПФУ в Одеській області протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

26.02.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

06.03.2025 до суду від представника відповідача Головного управління ПФУ в Одеської області надійшов відзив (вхід. №ЕС/20900/25), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У вказаному відзиві вказали, що про наявність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав. Зазначеними вище положеннями регулюється порядок формування оновленої довідки про суддівську винагороду у разі зміни розміру складових такої винагороди. Передбачені наведеним вище Порядком № 3-1 підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання Позивача були відсутні станом на дату звернення позивача з заявою у 2025 році. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що у 2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді встановлено з 1 січня у розмірі 2102 грн. Тобто, зазначений показник не змінився в порівнянні з показником, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - в розмірі 2102 грн. Виходячи з викладеного, змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 не проводилось. За вказаних обставин позивач не має право на перерахунок довічного грошового утримання суддям.

24.04.2025 суд ухвалив витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інформацію чи звертався ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці?; - якщо так, надати до суду належним чином засвідчені копії довідки про суддівську винагороду судді у відставці станом на 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року, 01 січня 2025 року для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначені відомості надати до суду у п`ятиденний строк від дати отримання копії даної ухвали.

30.04.2025 до суду (вх.№ ЕС41047/25) від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшло клопотання про доручення доказів у якому заявник вказує, що ОСОБА_1 довідки для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 до ГУ ПФУ в Одеській області не надавав, натомість звернувся з заявою довільної форми від 17.01.2025, яка 22.01.2025 надійшла фактично на адресу Головного управління (додається), з обгрунтуванням в другій її частині чому такі довідки не є обов`язкивими при перерахунку грошового утримання органами Пенсійного фонду.

05.05.2025 до суду (вх.№42587/25) від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді у якій позивач просив відвід головуючому судді Скупінській О.В. задовольнити та передати справу на розгляд іншому судді.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що ухвалою судді від 26.02.2025 відкрито провадження у справі, проте, справа до теперішнього часу не розглянута, а головною підставою для відводу судді є те, що 24.04.2025 суд ухвалив витребувати у відповідача докази, у т.ч. довідку про суддівську винагороду судді у відставці (позивача), проте, питання про (не) подачу такої довідки до відповідача й є основним предметом спору у даній справі.

Так, враховуючи наведені у заяві про відвід судді доводи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно із частинами першою, другою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Судді повинні розглядати справи неупереджено, на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чиєї сторони або з будь-якої причини.

Неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Слово «неупереджений» передбачає відсутність упередженості, як реальної, так і суб`єктивної.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36, 37 КАС України.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Право на подання заяви про відвід судді, є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Стосовно об`єктивного критерію суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

При цьому особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 42).

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Відтак не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджена жодними належними і допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід судді Скупінської О.В. вбачається, що її підставою є припущення позивача про упередженість судді Скупінської О.В. при розгляді адміністративної справи.

Позивач, заявляючи відвід судді, не надав доказів на підтвердження обставин, які б об`єктивно викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості судді, а доводи позивача наведені у заяві про відвід судді, фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями по справі №420/5632/25.

Проте, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Обставини, на які посилається позивач, не можуть бути розцінені як упереджене ставлення судді до сторін або результатів розгляду справи, або викликати сумнів в незалежності суду при розгляді даної справи.

Інших підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 КАС України, заявником не зазначено, а судом таких підстав не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Скупінської О.В. від розгляду справи №420/5632/25, а відтак суд вважає необґрунтованим заявлений відвід судді від участі у розгляді справи.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 36, 39,40 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Скупінській О.В. від участі у розгляді справи №420/5632/25.

Передати справу до відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді у порядку встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України для розгляду заяви про відвід судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА