Справа № 363/1064/25
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2025-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02.05.25 363/1064/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Баличевої М.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області в с. Чайки, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду із позовною заявою, в подальшому 11.03.2025 р., подавши уточнений позов, просив: визнати протиправною та скасувати постанову «Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» Серія ЕНА № 4152218 від 26.02.2025 року ухвалену інспектором УПП рота УПП бат. Батальйон патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшим лейтенантом поліції Воротнюком А.Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 122 КУпА за порушення 26.02.2025 р. о 10:49:46 (м. Вишгород траса Р-69 28 км.) п.12.4 Правил дорожнього руху у виді порушення швидкісного режиму в населених пунктах до штрафу в розмірі 340 грн. та закрити провадження за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення; стягнути з Департаменту патрульної поліції на мою користь судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою «Про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серії ЕНА № 4152218 від 26.02.2025 року ухваленою інспектором УПП рота УПП батальйон патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшим лейтенантом поліції Воротнюком А.Ю. його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 122 КуаАП за порушення 26.02.2025 р. о 10:49:46 (м. Вишгород траса Р-69 28 км.) п.12.4 Правил дорожнього руху у виді порушення швидкісного режиму в населених пунктах до штрафу в розмірі 340 грн. Так, керуючи належним йому на праві приватної власності автомобілем КІА-Спортедж д.н.з. НОМЕР_1 рухався в місті Вишгород Київської області в районі під?їзду до пантонної переправи через канал Київського водосховища поза межами житлової забудови в напрямку каналу. Перед собою за метрів 30 побачив, як із-за стоячого поліцейського автомобіля вибіг працівник поліції і жестом руки зі знаком стоп- наказав мені спинитися, що ним було виконано. Причиною зупинки стало те, що поліцейським за допомогою приладу Трукам зафіксовано перевищення ним встановленої у містах швидкості на 28 кілометрів на годину та його притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн. Вказав, що дії інспектора неправомірні оскільки поліцейський Воротнюк А.Ю. не надав належних обгрунтувань і не пояснив законних підстав його дій та не надав йому можливості захисту за участю адвоката у встановленому законом порядку, вдався до фальсифікації доказів вини (прилад Трукам ховався від водіїв, швидкість руху яких перевірялася поліцейськими, а виставлявся поліцейським вручну для визначення швидкості з-за салону автомобіля на дві-три секунди і знову клався на капот автомобіля). Поліцейський Воротнюк А.Ю. є оперативним працівником поліції і не наділений повноваженнями притягувати будь-кого до адміністративної відповідальності шляхом складання постанови про адміністративне правопорушення. Рота патрульної поліції де проходить службу поліцейський Воротнюк А.Ю. дислокована в с. Чайки Київської області і не надав (представлення для ознайомлення) наказ чи розпорядження про наділення його повноваженнями здійснювати патрулювання і контролювати швидкість руху в місті Вишгород, визначену йому дислокацією ділянки Київської області в місті Вишгород, де нарядом дорожньо-патрульної служби може здійснюватися виконання покладених на нього обов?язків. Прилад Трукам не був встановлений у стаціонарному штативі (тримачі) а використувавувся поліцейським шляхом тримання його в руках. На ділянці дороги відсутній знак 5.76 ПДР « фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху". Зазначив про некоректний час вчинення правопорушення у зазначеній постанові. На підставі викладеного, Березинець В.В. змушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.02.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника Головного управління Національної поліції в Київській області Оверчук О.М. надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що вони є неналежним відповідачем по справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.03.2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

11.03.2025 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про заміну відповідачів в адміністративному позові та уточнену позовна заява.

26.03.2025 року представником Департаменту патрульної поліції через систему «Електронний суд» подано відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки наведені позивачем порушення з боку працівників поліції є недоведеними та спростованими. Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення вказали, що розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції Київської області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності зазначили, що використання ручного вимірювача швидкості приладу TruCAM ІІ в мобільному режимі (з рук), що прямо передбачено його конструкцією та підтверджується інструкцією з використання, сертифікатом відповідності та безумовно являється обґрунтованим та законним. Надали відеозапис, зроблений з приладу TruCAM ІІ містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб. Позивач лише намагається суд ввести в оману для уникнення адміністративної відповідальності. Щодо розбіжності у часі скоєння правопорушення позивачем, зазначили, що вони носять лише формальний характер та не спростовують доведеність порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. До повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладання адміністративних стягнень, які передбачені ч. 1 ст.122 КУпАП відсутні підстави для визнання таких дій протиправними та скасування постанови. Посилання позивача на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, а саме право на юридичну допомогу, є безпідставними, оскільки позивачу були роз`яснені права, передбачені діючим законодавством, по-друге, було запропоновано скористатися послугами власного адвоката, проте, позивач відмовився від цього та повідомив, що співробітники поліції повинні забезпечити участь безоплатного адвоката. Позивач не просив відкласти розгляд справи, а вимагав від поліцейського, щоб саме він забезпечив участь адвоката, в подальшому вчинивши відповідний запис на оскаржуваній постанові («адвоката не предоставили»), помилково вважаючи, що до обов`язків інспектора патрульної поліції належить забезпечення позивача адвокатом, однак такий обов`язок, в даному випадку, покладений саме на позивача. Батальйон патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патруної поліції та забезпечує виконання завдань і функцій патрульної поліції на території Київської області, що підтверджує, що інспектор ОСОБА_2 може нести службу в м. Вишгород Київської області. Вказали, що визнання дій протиправними у справах про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України.

В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4152218 від 26.02.2025 року, винесеної інспектором УПП рота УПП батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшим лейтенантом поліції Воротнюк А.Ю. щодо ОСОБА_1 , 26.02.2025 р. о. 14:49:46 в м. Вишгород по трасі Р-69 28 км, водій керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю руху 78 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті м. Вишгород, позначеного дорожнім знаком 5.49, на 28 км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТРУКАМ ТС008373, чим порушив п. 12.4 ПДР- Порушення швидкісного режиму в населених пунктах, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 122.

Судом досліджено оптичний диск, наданий відповідачем, на якому міститься фото- та відеофіксація пристроєм TruCam II LTI20/20 ТС008373 транспортного засобу KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , 26.02.2025 о 10:37, швидкість 78 км/год, ліміт швидкості 50 км./год., лок.: м. Вишгород.

У судовому засіданні також було досліджено:

- фотографії;

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/31363 щодо лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II №ТС008373, чинного до 08.08.2025;

- копію листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №28-10/139 від 21.12.2020;

- копію експертного висновку від 15.12.2023 вих. №04/05/02-1179/ВС1, виданого головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;

- копію сертифікату перевірки типу від 26.12.2018 №UA.TR.001 241-18 Rev.0.

За визначенням ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило - 340 грн.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як визначено ст. 35 цього Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-ХІІ, встановлюють «Правила дорожнього руху» (затв. постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.51 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.52 «Кінець населеного пункту».

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У той же час, ст. 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП закріплено «обов`язок» посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Як вбачається зі змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності дійсно можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Слід зазначити про те, що положеннями КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, як один із можливих доказів по справі, не складався, однак відповідачем надані інші беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що батальйон патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції та забезпечує виконання завдань і функцій патрульної поліції на території Київської області, що підтверджує, що інспектор Воротнюк А.Ю. може нести службу в м. Вишгород Київської області, а тому не приймає твердження позивача щодо ненадання документів, які б підтверджували правомірність перебування екіпажу саме в м. Вишгород.

Так, як встановлено судом з матеріалів справи та переглянутого відео, підставою для зупинення транспортного засобу позивача та прийняття оскаржуваної постанови від 25.02.2025 року серії ЕНА № 4152218 стало перевищення водієм ОСОБА_1 швидкості на 28 км/год, тобто порушення вимог п. 12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), що, у свою чергу, є вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відносно посилань про допущення відповідачем у оскаржуваній постанові помилок, суд не приймає їх до уваги, оскільки, вони носять лише формальний характер та не спростовують доведеність порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

До аналогічних висновків дійшов Верховний суд в постанові від 28 листопада 2018 року по справі №537/1214/17.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES, правильність реалізації якого підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 241-18, виданого державним підприємством Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ), чинного до 26.12.2028 року.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31363 від 08.08.2024 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam № TC008373 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, а свідоцтво дійсне до 08.08.2025 року.

Судом встановлено, що вимірювач LTI 20/20 TruCam призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимі, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад LTI 20/20 TruCam з серійним номером TC008373 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Таким чином, щодо доводів позивача про те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, суд зазначає, що як зазначено в вище наведених нормах, лазерний вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Отже, посилання позивача на те, що інспектор тримав в руках прилад, являється лише суб`єктивною думкою позивача по справі. В свою чергу, позивачем не доведено, що тримання інспектором в руках лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCam призвело до неправильного встановлення швидкості руху транспортного засобу позивача.

Стосовно посилання позивача на відсутність належних доказів того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні яка не була обозначена дорожнім знаком 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» суд оцінює критично оскільки введений дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» є обов`язковим лише при фіксації правопорушень, зафіксованих в автоматичному режимі (камер автофіксації), про що зазначено у п.5 Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833. Наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76 не звільняє водіїв від обов`язку виконувати вимоги ПДР України щодо дотримання швидкості руху саме у населених пунктах.

Також суд зазначає, що згідно з координатами, які автоматично визначає прилад TruCam, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він перебував у координатах : 50° 35' 07.53" N та 30° 31' 34.62" E- ці координати відповідають межам населеного пункту м. Вишгород, траса Р-69, 28 км, з чого можливо чітко встановите місце розташування приладу у просторі, за допомогою цих координат стає зрозумілим, що позивач дійсно рухався населеним пунктом. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму, що підтверджується фото з місця події

Так, із відеозапису з приладу TruCam вбачається, що автомобіль КІА-Спортедж, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 78 км/год., що є перевищенням дозволеної швидкості в населених пунктах згідно Правил дорожнього руху.

З переглянутого судом відео вбачається, що о 10 год. 38 хв. 42 сек. Позивач підтверджує, що він порушує: «Я спішу, бо по роботі їду», о 10 год. 39 хв. 03 сек.- «Пропоную обмежитись зауваженням», о 10 год. 40 хв. 09 сек. позивач ознайомлюється з відео з приладу TruCАМ, о 10 год. 47 хв. 01 сек. «Та відпускайте мене», о 10 год. 49 хв. 33 сек. поліцейський ознайомлює позивача з повіркою на прилад TruCАМ; о 10 год. 51 хв. 51 сек. поліцейський ознайомлює позивача зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституцією України; о 10 год. 52 хв. 06 сек. позивач заявляє усне клопотання, що хоче скористатись послагами адвоката: «Хочу безоплатного адвоката», в подальшому поліцейський неодноразово задовольняє клопотання позивача та не заважає і не обмежує позивача в користуванні послугами адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Крім того, аналізуючи відеозаписи інспекторів патрульної поліції можна зробити висновок, що інспектор дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оголосив про розгляд справи, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, надав на огляд докази вчинення правопорушення, розглянув заяви і клопотання тощо.

Таким чином інспектор мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5- рп/2015).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, яку інспектором було повідомлено позивачу по справі, передбачено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

В даному випадку не потрібно ототожнювати поняття, зобов`язаний надати захисника та має право користуватись юридичною допомогою адвоката, оскільки вони є зовсім різними за своєю суттю.

При цьому, згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб

Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст 122 КУпАП, а доводи позивача не спростовують висновки поліцейського.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст 122 КУпАП.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 286 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення слід залишити без змін.

За правилами ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 139, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області в с. Чайки, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.05.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Київській області в с. Чайки (адреса: 02000, Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. В. Лобановського, 32-А,)

Департамент патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3)

Суддя М.Б. Баличева