Справа № 360/681/25
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 травня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/681/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 05 вереня 2019 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року 05 вересня 2019 року відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Ухвалою суду від 09.04.2025 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску; докази на підтвердження відмови відповідача щодо здійсненні нарахування та виплати позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.09.2019.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду надано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду та витребування доказів.

Ухвалою суду від 15.04.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 (три) календарних днів з дня отримання даної ухвали суду шляхом подання за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи доказів направлення заяви про усунення недоліків позовної заяви відповідачу.

17.04.2025 позивачем подано заяву щодо усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.04.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 (три) календарних днів з дня отримання даної ухвали суду шляхом подання за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою; доказів на підтвердження відмови відповідача щодо здійсненні нарахування та виплати позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.09.2019 або докази на підтвердження неможливості такого звернення до відповідача.

На виконання вимог ухвали суду від 22.04.2025 позивачем надано заяву, в якій зазначено, що виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 мало місце 04 вересня 2019 року, а тому, в даному випадку позивач має право звернутися до суду без обмеження строком звернення, оскільки чинною була редакції статті 233 КЗпП України до внесених Законом № 2352-IX змін. За таких обставин, на переконання позивача, строк звернення до суду ним не пропущений.

Щодо надання доказів зазначено, що в межах цієї адміністративної справи позивачем не оскаржуються дії щодо відмови у виплаті індексації грошового забезпечення, а тому така відмова не є обов`язковою при вирішенні даного спору. При цьому, позивач у заяві від 17 квітня 2025 року вказав, що починаючи з 2022 року він перебуває за кордоном та не в змозі подати витребувані судом докази самостійно.

Розглянувши заяву позивача про усунення недоліків, суд зазначає таке.

В ухвалах від 09.04.2025 та від 22.04.2025 судом зазначено та роз`яснено, що до спірних правовідносин суд застосовує положення статті 3 КАС України, а саме частину третю згідно якої провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Загальновідомо, що право на судовий захист не є абсолютним, воно може бути обмежено, серед іншого, і строком звернення до суду.

Із цього приводу Конституційний Суд України в Рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011 (п. 6.1) офіційно роз`яснив, що скорочення процесуальних строків звернень громадян до суду, зокрема строків подання позовних заяв, зустрічних позовів, апеляційних та касаційних скарг на судові рішення, письмових зауважень щодо неповноти або неправильності технічного запису тощо, забезпечують оперативність розгляду судових справ і жодною мірою не обмежують суб`єктів щодо права на судовий захист.

Таке роз`яснення надав Конституційний Суд України щодо нових приписів у процесуальних кодексах, якими було зменшено строки звернення до суду.

Конституційний Суд України в згаданому Рішенні констатував, що в процесуальних кодексах, зокрема й у КАС України, лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту й обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено. Наведені зміни не унеможливлюють ефективного розгляду судових справ, тому не суперечать Конституції України. Такі зміни щодо скорочення строку звернення до суду в адміністративному судочинстві визнані конституційними.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною п`ятою цієї статті визначено, що для звернення до суду в справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Системний аналіз цих норм дає підстави для висновку, що вони є бланкетними, а тому строки звернення до суду можуть бути встановлені іншими законами. У розглядуваній справі, оскільки предметом спору є право на суми, які належать виплаті при звільненні, такою бланкетною нормою є приписи статті 233 КЗпП України, якою встановлено строки звернення до суду щодо стягнення зазначених сум.

Отже, зміна строків звернення до суду, які передбачені статтею 233 КЗпП України, є зміною строку звернення за захистом права на судовий захист, і така зміна не є порушенням права на судовий захист в адміністративному судочинстві.

За приписами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду й вирішення справи.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що на час звернення до суду позивача за захистом права, яке є окремою процесуальною дією, потрібно застосовувати чинні норми статті 233 КЗпП України, якими визначено строки звернення до суду.

Отже, на виконання вимог частини третьої статті 3 КАС України суд при вчиненні окремої процесуальної дії вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, застосовує норми КЗпП України чинні саме станом на 04.04.2025.

Таким чином до строків звернення до суду позивача відповідно до частини четвертої статті 3 КАС України не можуть бути застосовані положення статті 233 КЗпП України чинні станом до 19.07.2022.

Отже, суд, не застосовуючи до спірних правовідносин положення КЗпП України до 19.07.2022, застосовує положення частини третьої та четвертої статті 3 КАС України.

Позивач звернувся до суду під час дії редакції статті 233 КЗпП України, яка набрала чинності з 19 липня 2022 року, а тому приписи цієї норми підлягають застосуванню на час звернення позивача до суду.

Аналогічні висновки викладені в окремій думці судді Верховного Суду Смоковича М. І. від 24.03.2025 у справі №460/21394/23.

З огляду на вищезазначене правове регулювання та висновки Верховного Суду, суд вважає посилання позивача на необхідність застосування щодо строків звернення до суду редакції статті 233 КЗпП України, до внесених Законом № 2352-IX змін, безпідставними.

Інших клопотань щодо поновлення строку звернення до суду з зазначенням підстав та обставин, які можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами, суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не зазначено, як саме його перебування за кордон вплинуло на його можливість звернення до суду, оскільки позов подано позивачем за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та на момент виїзду позивача за кордон червень 2022 року, зазначена система вже функціонувала, отже, позивач мав об`єктивну можливість звернення до суду.

Крім того, позивачем не зазначено, як саме його перебування за кордон унеможливило звернення до відповідача

В ухвалі від 22.04.2025 судом роз`яснено, що чинним законодавством чітко передбачена можливість направлення до Міністерства оборони України та військових частин письмових звернень не лише поштою а й з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Суд звертає увагу, що пунктом 4 частини другої статті 80 КАС України чітко встановлено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак, позивачем на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2025 не зазначено як саме його перебування за кордоном унеможливлює звернення до відповідача за допомогою засобів електронного зв`язку та не надано відомостей з яких позивачу стало відомо про ненарахування та невиплату йому індексації грошового забезпечення.

Таким чином, недоліки, на які вказано судом в ухвалі від 22.04.2025, позивачем не усунуті.

Отже, станом на 05.05.2025, вимоги ухвали суду від 22.04.2025, у встановлений судом строк, який був достатнім для усунення недоліків позовної заяви, позивачем не виконано.

Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Борзаниця