Справа № 480/9425/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 р. Справа № 480/9425/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 (головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал) по справі № 480/9425/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 10.05.2024 № 09;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу періоди навчання та роботи з 10.10.1978 по 01.09.1979, з 01.09.1979 по 27.06.1984, з 15.08.1984 по 01.09.1987, з 02.09.1987 по 15.06.1990, з 27.06.1990 по 15.08.1990, з 22.08.1990 по 29.09.1990, з 01.10.1990 по 22.10.1990, з 25.12.1990 по 30.10.1992, з 01.11.1992 по 08.06.1994 та з 16.08.1995 по 31.08.2004;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у в Сумській області призначити пенсію за віком з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України 02.05.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати та виплатити пенсію за віком з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України 02.05.2024.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 10.05.2024 № 09.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи з 10.10.1978 по 01.09.1979, з 01.09.1979 по 27.06.1984, з 15.08.1984 по 01.09.1987, з 02.09.1987 по 15.06.1990, з 27.06.1990 по 15.08.1990, з 22.08.1990 по 29.09.1990, з 01.10.1990 по 22.10.1990, з 25.12.1990 по 30.10.1992, з 01.11.1992 по 08.06.1994 та з 16.08.1995 по 31.08.2004.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України - 02 травня 2024 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області не погодившись із рішенням суду , подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем при поданні заяви про призначенні пенсії не надано трудової книжки, як і документів, які б підтверджували періоди роботи відповідно до заявлених позовних вимог.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За даними документами до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 22.06.1984, оскільки відсутні документи, підтверджуючі зміну прізвища зазначеного в дипломі " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 ".

Страховий стаж позивача становить 05 років 08 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, а отже пенсійним органом правомірно відмовлено в призначені пенсії за віком.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Мельнікова Л.В.

У зв`язку зі смертю судді Мельнікової Л.В., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.

У зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Бегунца А.О., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Калиновський В.А., Присяжнюк О.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року є внутрішньо переміщеною особою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.12.2022 № 3244-.

Після досягнення пенсійного віку, 02.05.2024 позивачка звернулась до пенсійного органу за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.05.2024 № 09 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 22.06.1984, оскільки відсутні документи, підтверджуючі зміну прізвища зазначеного в дипломі " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 " (необхідно надати свідоцтво про шлюб або інше).

Також повідомило, що на теперішній час питання щодо призначення пенсії особам, які перемістились з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя в умовах відсутності документів, необхідних для визначення умов призначення пенсії, законодавчо не врегульовано.

ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із запитом стосовно зарахованих періодів стажу.

09.08.2024 ГУ ПФУ у Київській області повідомило наступне, що страховий стаж позивача становить 24 роки 04 місяці 13 днів, до нього зараховано наступні періоди роботи та навчання: з 10.10.1978 по 31.08.1979 0 років 10 місяців 22 дні; з 01.09.1979 по 27.06.1984 навчання 4 роки 9 місяців 27 днів; з 15.08.1984 по 01.09.1987 3 роки 0 місяців 17 днів; з 02.09.1987 по 15.06.1990 2 роки 9 місяців 14 днів; з 27.06.1990 по 15.08.1990 0 років 1 місяць 19 днів; з 22.08.1990 по 29.09.1990 0 років 1 місяць 8 днів; з 01.10.1990 по 22.10.1990 0 років 0 місяців 22 дні; з 25.12.1990 по 30.10.1992 1 рік 10 місяців 6 днів; з 01.11.1992 по 08.06.1994 1 рік 7 місяців 8 днів; з 16.08.1995 по 30.06.2000 4 роки 10 місяців 15 днів; з 01.07.2000 по 31.12.2003 3 роки 6 місяців 0 днів; з 01.01.2004 по 30.06.2004 0 років 6 місяців 0 днів; з 01.07.2004 по 31.08.2004 0 років 2 місяці 0 днів; з 01.10.2004 по 05.10.2004 0 років 0 місяців 5 днів, що підтверджується листом № 2660-23334/М-02/8-1000/24

Не погодившись з рішенням пенсійного органу про відмову в призначені пенсії , позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови в призначені пенсії за віком, оскільки перекладання обов`язку, витребування пенсійної справи із тимчасово окупованої території, на особу, яка звертається із заявою про призначення/поновлення пенсії, свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: (...) з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

ОСОБА_1 , 1961 р.н., досягла віку 59 років 6 місяців, з настанням якого пов`язується виникнення у неї права на призначення пенсії за віком, на момент звернення до пенсійного органу їй було 63 роки 2 місяці 28 днів, страховий стаж складає 24 роки 04 місяці 13 днів, відповідно до рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.05.2024 № 09.

Щодо доводів апеляційної скарги про правомірне не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 22.06.1984, з підстав відсутності документів, підтверджуючих зміну прізвища зазначеного в дипломі " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 ", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент внесення записів у трудову книжку позивача була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162 (надалі по тексту також Інструкція №162).

Так, відповідно до вказаної Інструкції №162: трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; в розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; в графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства; в графі 3 пишеться: "Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним .

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Так, вперше трудова книжка заповнюється адміністрацією в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття його на роботу. На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки записуються загальні дані про її власника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, фах, дата видачі книжки, підпис власника книжки, ставиться мокра печатка установи, що видала вперше трудову книжку.

Відповідно до п. 2.12 зазначеної вище Інструкції, зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) з посиланням на номер та дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється попереднє прізвище, ім`я, по батькові чи дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку страхового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що в період з 1979 по 1984 ОСОБА_4 навчалася в Симферопольському державному університеті ім. М.В. Фрунзе, що вбачається з диплому НОМЕР_1 (а.с.13).

На першій сторінці трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_4 , прізвище " ОСОБА_2 " закреслено та зазначено " ОСОБА_3 ", причиною внесення виправлень зазначено: зміна прізвища на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 .(а.с.24)

Також записами трудової книжки НОМЕР_3 від 12.10.1978р., підтверджено період навчання позивача, зокрема :

- з 01.09.1979 по 27.06.1984 зарахована студенткою першого курсу денної форми навчання за спеціальністю 20В- математика.

Таким чином, періоди навчання позивача з 01.09.1979 по 27.06.1984, підтверджено належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що відсутність документа, що підтверджує зміну прізвища зазначеного в дипломі " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 ", не може бути підставою для виключення такого періоду з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка, яка містить підстави зміни прізвища.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання позивачем трудової книжки, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вказані обставини не були підставою відмови в призначені пенсії згідно рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 10.05.2024 № 09.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про безпідставність такого доводу відповідача, адже під час розгляду заяви про призначення пенсії за віком пенсійний орган не посилався на відсутність трудової книжки, як підставу не зарахування страхового стажу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення від 10.05.2024 № 09 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 по справі № 480/9425/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський