Справа № 320/15990/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року № 320/15990/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ДОНМЕД» до Головного управління Державної податкової служби України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «ДОНМЕД» з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2, №2, №2 від 28.11.2022.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що висновки акту перевірки є необґрунтованими, бездоказовими, такими, що суперечать дійсним обставинам, оскільки контролюючим органом, в порушення вимог законодавства, не враховано усі надані позивачем відповідачу документи, разом із запереченнями на акт перевірки, зокрема, матеріали інвентаризації, яка проведена на вимогу ГУ ДПС у м. Києві та інші первинні документи, внаслідок чого оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті не на підставі, та не в спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 відкрито провадження у справі № 320/15990/23 за правилами загального позовного провадження.

08.06.2023 до суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з урахуванням того, що згідно фінансового звіту малого підприємства ПП «ДОНМЕД» станом на 01.01.2022 в рядку 1100 «Запаси» задекларовано запаси на загальну суму 32459000,00 грн., ГУ ДПС у м. Києві вручено ПП «ДОНМЕД» запит щодо проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників ГУ ДПС у м. Києві, що здійснюють перевірку. У зв`язку з неповідомленням ПП «ДОНМЕД» відповідача про проведення інвентаризації та ненаданням результатів інвентаризації, відповідач дійшов висновку про те, що не можливо підтвердити наявність товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства. Також, у зв`язку з ненаданням ПП «ДОНМЕД» до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, не можливо визначити правомірність формування податкового кредиту за липень 2022 року на суму 804 264,00 грн.

22.06.2023 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наведено додаткові обґрунтування на підтвердження позовних вимог, а також наголошено на безпідставності та недоведеності доводів податкового органу, покладених в основу відзиву на позовну заяву. Позивач зазначив, що у розумінні абз. 2 п. 44.6. ст. 44 Податкового кодексу України у відповідача виникло зобов`язання врахувати документи надані позивачем одночасно із запереченнями на акт перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі направлення від 23.09.2022 № 11265/26-15-07-02-03 та наказу від 23.09.2022 № 3992-п ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного підприємства «ДОНМЕД» (код згідно з ) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2022 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2022 року.

У зв`язку із перебування директора ПП «ДОНМЕД» Василенка Ю.М. у щорічній відпустці, копію наказу контролюючого органу від 23.09.2022 № 3992-п вручено під розписку представнику ПП «ДОНМЕД» Слободяніну М.В.

Термін проведення перевірки продовжувався з 30.09.2022 по 03.10.2022 на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 28.09.2022 № 4106-п, який вручено 29.09.2022 представнику ПП «ДОНМЕД» Слободяніну Максиму Вікторовичу.

Згідно п.2.1. Акту перевірки, перевірка проводилась у період з 23.09.2022 по 03.10.2022 року.

Відповідно до пп. 20.1.9. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Відповідно до норм пп.20.1.13 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Статтею 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон № 996) передбачено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Організація та основні правила проведення інвентаризації врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за № 1365/26142 (далі - Положення № 879).

Відповідно до п. 1 розділу II Положення 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Згідно з п.п. 4.1 п. 4 розділу III Положення 879 інвентаризація запасів проводиться за місцями зберігання та окремо за матеріально відповідальними особами. Матеріальні запаси при інвентаризації записуються в інвентаризаційні описи за найменуванням із зазначенням номенклатурного номера (за його наявності), виду, групи, сорту, одиниці виміру, ціни, суми та кількості (рахунок, вага або міра), фактично встановлених на дату інвентаризації, та за даними бухгалтерського обліку.

Згідно з п.п. 4.2 п. 4 розділу III Положення 879 інвентаризаційна комісія у присутності матеріально відповідальних осіб перевіряє фактичну наявність запасів шляхом їх перерахунку, переважування чи перемірювання. Не допускається вносити до інвентаризаційних описів дані про залишки активів зі слів матеріально відповідальних осіб або за даними обліку без перевірки їх фактичної наявності.

Пунктом 18 розділу II Положення 879 визначено, що інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв`язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи. При проведенні інвентаризації у разі зміни матеріально відповідальної особи та особа, яка приймає активи, дає розписку про отримання активів, а та, яка передає, - про передачу активів.

Матеріали інвентаризації (описи, акти, звіряльні відомості, протоколи) оформляються не менше ніж у двох примірниках (п. 21. розділу II Положення 879).

Пунктом 1 розділу IV Положення 879 встановлено, що висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, залишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов`язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності.

Відповідно до п. 2 розділу IV Положення 879 протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації.

На підставі пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України та п. 7 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за № 1365/26142, із змінами та доповненнями, Головним управління ДПС у м. Києві вручено 28.09.2022 ПП «ДОНМЕД» запит від 27.09.2022 № 56329/6/26-15-07-02-03-09 щодо проведення о 13:00 год. 29.09.2022 року інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників Головного управління ДПС у м. Києві, що здійснюють перевірку.

На виконання вимог ГУ ДПС у м. Києві, для забезпечення повноти та достовірності даних у фінансовій звітності і на підставі Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» від 16.07.1999 № 996-XIV, Положення про інвентаризацію активів і зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419, а також інших нормативних документів, що регулюють питання проведення інвентаризації і складання фінансової звітності, наказами директора ПП «ДОНМЕД» №1-Інв від 28.09.2022 про проведення інвентаризації та №2-Інв від 28.09.2022 про створення робочої інвентаризаційної комісії, наказано: провести інвентаризацію майна, товарно-матеріальних цінностей, засобів, цінних паперів та інших грошових документів і незавершеного будівництва в місцях зберігання і виробництва та визначено склад інвентаризаційної комісій.

В період з 29.09.2022 по 03.10.2022 на ПП «ДОНМЕД» проведено інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та перевірка їх фактичної наявності, з яких 01.10.2022 - 02.10.2022 були вихідними днями. Інвентаризацію проведено одноособово директором ПП «ДОНМЕД» Василенком Ю.М., працівники Головного управління ДПС у м. Києві під час проведення інвентаризації, яка проходила під час проведення виїзної перевірки позивача, не з`явились. Директором ПП «ДОНМЕД» затверджено протокол інвентаризаційної комісії від 03.10.2022, який складений на підставі описів інвентаризації.

За висновками перевірки складено Акт № 29868/26-15-07-02-03-03/36935207 від 10.10.2022 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ДОНМЕД» (код згідно з ) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2022 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2022 року» далі Акт перевірки), встановлено порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.п. г п. 198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Згідно абз. 2 п. 44.6. ст. 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Не погоджуючись висновками акту перевірки, позивачем було подано до ГУ ДПС у м. Києві письмові заперечення (вих. №02/11-22/1 від 02.11.2022 року) на акт документальної позапланової виїзної перевірки, до заперечень ПП «ДОНМЕД» до яких додано наказ ПП «ДОНМЕД» №1-Інв від 28.09.2022 про проведення інвентаризації, наказ ПП «ДОНМЕД» №2-Інв від 28.09.2022 про створення робочої інвентаризаційної комісії, протокол інвентаризаційної комісії ПП «ДОНМЕД» від 03.10.2022, копії первинних документів за період липень 2020 червень 2022 на 552 арк.

За наслідками розгляду заперечать на акт перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві було прийняті податкові повідомлення-рішення:

№2 від 28.11.2022 року яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість у розмірі 6491 800,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1622 950,00 грн., а загалом на суму 8 114 750,00 грн.;

№2 від 28.11.2022 р., яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 804264,00 грн.;

№2 від 28.11.2022 р., яким застосовані штрафні санкції у розмірі 3400,00 грн. за не реєстрацію податкових накладних.

Судом встановлено, що оспорювані податкові повідомлення-рішення містять посилання на заперечення ПП «ДОНМЕД» №02/11-22/1 від 02.11.2022 вх.ГУ ДПС у м. Києві №67976/6 від 07.11.2022 р.).

У той же час, в ході розгляду справи відповідачем не надано належних обґрунтувань неврахування заперечень ПП «ДОНМЕД» та доданих поданих документів, одночасно із запереченнями на акт перевірки на підставі абз. 2 п. 44.6. ст. 44 ПК України. Відзив на позовну заяву також не містить підстав неврахування документів, які були надалі позивачем із запереченнями на акт перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем проведено інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та перевірку їх фактичної наявності, за таких обставин, на думку суду, матеріали інвентаризації, яка проводилась на вимогу контролюючого органу, мали бути враховані контролюючим органом.

У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2023 року у справі № 480/2423/21 зазначено, що якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У постанові від 08 вересня 2019 року у справі № 802/1069/13-а Верховний Суд також зауважував, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Також у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 640/637/19 Верховний Суд висловив позицію про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, до прийняття рішення за результатами такої перевірки це зумовлює обов`язок податкового органу щодо призначення та проведення позапланової перевірки.

Позиція Верховного Суду у питанні застосування норми пункту 44.6 статті 44 ПК України є усталеною і послідовною, за таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач неправомірно не врахував подані позивачем документи.

Суд критично ставиться до доводів відповідача в частині проведення інвентаризації без участі його представників, з огляду на наступне.

Пунктом 4 частини 1 розділу ІІ Положення 879, визначено, що у разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації. За змістом наведеної норми Положення присутність посадових осіб органу, який оформив вимогу про проведення інвентаризації, не є обов`язковою.

Зі змісту наведених законодавчих норм вбачається лише право доступу контролюючим органам під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності. Водночас присутність посадових осіб органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, не є обов`язковим.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку направлення платником податків лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників контролюючого органу. Інвентаризації проведена частково у присутності представників контролюючого органу, що не є порушенням порядку проведення інвентаризації та не спростовує її результатів.

У Постанові Верховного Суду від 26.09.2023 у справі №640/19859/21 колегія суддів Касаційного адміністративного суду відхиляючі доводи контролюючого органу зазначила, що посадові особи контролюючого органу можуть бути присутні при проведенні інвентаризації за їх згодою, проте така присутність не є обов`язковою.

Аналогічна позиція викладена у постановою Верховного Суду від 28.02.2023 року у справі №520/11549/21, вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, однак проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником податків, тоді як контролюючий орган може лише вимагати її проведення. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що такий платник податків зобов`язаний направляти лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників контролюючого органу (така присутність у відповідності до пункту 1 розділу ІІ Положення № 879 є правом, а не обов`язком).

Суд звертає увагу, що Верховний Суд вже неодноразово висловлював свою позицію щодо спірних правовідносин, зокрема, аналогічна правова позиція була викладена в постановах Верховного Суду від 23 липня 2020 року у справі № 640/5215/19, від 6 лютого 2020 року у справі № 807/1556/17, від 28.02.2023 у справі № 520/11549/21, від 13.02.2019 у справі № 820/817/17.

Крім того суд враховує, що працівниками ГУ ДПС у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «ДОНМЕД», таким чином працівники відповідача мали фактичний доступ до приміщень позивача, натомість працівники відповідача, які проводили виїзну перевірку, не з`явились за адресою здійснення господарської діяльності ПП «ДОНМЕД» м. Київ під час проведення інвентаризації, акти про не допуск до перевірки або до проведення інвентаризації в матеріалах справи відсутні, а тому доводи відповідача в цій частині позову не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що проведеною в ході перевірки інвентаризацією фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей ПП «ДОНМЕД» підтверджено задекларовані товарно-матеріальні цінності в Фінансовому звіті малого підприємства (Форма № 1-м) станом на 01.01.2022 в рядку 1100 «Запаси» на загальну суму 32459000, 00 грн.

Відповідачем не подано ніяких доказів для спростування результатів інвентаризації та підтвердження свого висновку про неможливість підтвердження залишків товарно-матеріальних цінностей.

З наведеного вбачається, що твердження контролюючого органу щодо не підтвердження задекларованих запасів та заниження податкових зобов`язань з податку на додану є припущеннями та не знайшли свого відображення в дійсності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон № 996) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (ст. 4 Закону № 996). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК України. Так, згідно з положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З огляду на викладені норми первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто, для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 р. (№ 21-4953а15) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Згідно з вимогами підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті і 89 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання в о виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно пункту 189.1 статті 189 у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього ПК України база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Отже, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

В свою чергу, відповідачем не враховано усіх наданих йому платником податків первинних документів, внаслідок чого за наслідками перевірки зроблено необґрунтовані висновки та прийняті неправомірні рішення.

Відповідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Оскільки ПП «ДОНМЕД» підтверджено суму фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей, такі товарно-матеріальні цінності не реалізовувалась, що виключає обов`язок ПП «ДОНМЕД» реєструвати податкові накладні. Тому, доводи позивача в цій частині позову також підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, одночасно із запереченнями на акт перевірки позивач надав відповідачу первинні документи, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту за липень 2022 року на суму 804 264,00 грн. і в розумінні абз. 2 п. 44.6. ст. 44 ПК України такі документи мали бути враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваних рішень.

Однак відповідачем не надано до суду жодних доказів для спростування інформації щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту за липень 2022 року на суму 804 264,00 грн. та підстав неврахування поданих позивачем до контролюючого органу первинних документів.

Враховуючи вищевикладене, твердження контролюючого органу щодо неправомірності формування податкового кредиту за липень 2022 року на суму 804 264,00 грн. не знайшли свого підтвердження в дійсності та спростовано наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1-3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Частиною 1 статті 76 КАС України визначено, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1-2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Тобто особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у спорі покладається на відповідача-суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій чи законність прийнятих рішень.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №192/557/17 та від 13.03.2019 року у справі №818/1194/18.

Згідно позиції Верховного Суду викладеній у рішенні №460/969/19 від 11.03.2020 року, якщо відповідач є суб`єктом владних повноважень, тож у справах про оскарження його рішення суд, який розглядає таку справу в порядку адміністративного судочинства, повинен перевірити відповідність цього рішення критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС, а відповідач, на якого як суб`єкта владних повноважень згідно з частиною другою статті 77 КАС покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, повинен, своєю чергою, довести перед судом, що спірне рішення цим критеріям відповідає.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх рішень. Не надав пояснень стосовно неврахування матеріалів інвентаризації, яка проводилась на прохання саме ГУ ДПС у м. Києві. Протокол інвентаризаційної комісії від 03.10.2022, який підтверджує суму фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей та первинних документів, які надавались до ГУ ДПС у м. Києві але безпідставно залишено поза увагою відповідачем. В свою чергу, відповідач не надав доказів для спростування результатів інвентаризації, підтвердження свого висновку про неможливість підтвердження залишків товарно-матеріальних цінностей та неправомірності формування позивачем податкового кредиту у спірний період.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин та наявних в матеріалах справи доказів, ефективним способом захисту порушеного права позивача буде скасування податкових повідомлень-рішень №2, №2, №2 від 28.11.2022 року, винесених на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки № 29868/26-15-07-02-03-03/36935207 від 10.10.2022 року.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 26 840,00 грн. згідно платіжної інструкції від 02.05.2023 №1236, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби України у місті Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у місті Києві №2 від 28.11.2022 року, №2 від 28.11.2022 року, №2 від 28.11.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби України у місті Києві () на користь Приватного підприємства «ДОНМЕД» (код згідно з ), місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., м. Миколаїв, Пр. Героїв України, буд. 25) судовий збір у розмірі 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

повний текст рішення виготовлено та підписано 05.05.2025

Суддя Панченко Н.Д.