Справа № 640/20486/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А. О.
позивача представників відповідача Безсмертного Л.М., Фартушного, С.І., Коцюби К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
14 листопада 2019 року ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, з вимогами:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень у вигляді ухилення від поновлення на посаді з 01 серпня 2018 року протиправною та зобов`язати Головне управління ДСНС України у м. Києві видати наказ, яким допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків та поновити останнього на посаді начальника управління ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України у місті Києві;
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати Головне управління ДСНС України у м. Києві видати наказ про зарахування часу з 01.08.2018 року до моменту поновлення на посаді як вимушений прогул, зарахування його до трудового стажу і виплату на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за вказаний період.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019 позовну заяву повернуто позивачу.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
20.02.2025 від представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких представник зазначає, що оскільки справа перебуває на розгляді з 2019 року, необхідно врахувати зміни, що відбулися за цей час. Зазначає, що позивач з 2017 року обіймав посаду начальника управління ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України у м. Києві. Наказом Головного управління від 04.06.2018 №449 «Про відсторонення виконання службових обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 » позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків, до скасування чи зміни запобіжного заходу. Наказом Головного управління від 15.01.2020 №14 ОСОБА_1 надано щорічну основну відпустку. Однак, 25.01.2020 у позивача закінчився контракт про проходження служби цивільного захисту. Наказом Головного управління від 13.02.2020 №112 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління ресурсного забезпечення та зараховано у розпорядження начальника Головного управління, на підставі погодження ДСНС України від 13.02.2020 №02-2629/282. Після закінчення відпустки позивача було звільнено згідно з наказом ДСНС України від 03.03.2020 №75 у зв`язку із закінченням строку контракту. Позивач отримав грошовий атестат, про що поставив власноручний підпис щодо підтвердження даних, зазначених в атестаті, оскаржень щодо нарахованого грошового забезпечення при звільнені не мав. Наказом АРЗСП ГУ ДСНС України у м. Києві від 03.08.2020 №150 «Про кадрові зміни» позивача призначено на посаду начальника загону по роботі із засобами масової інформації та громадськістю аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у м. Києві, з 04.08.2020. Звертає увагу суду на той факт, що після звільнення позивач власноруч подав заяву про призначення його на посаду помічника начальника загону по роботі із засобами масової інформації та громадськістю аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у м. Києві. На підставі цієї заяви 04.08.2020 позивача було офіційно призначено на зазначену посаду, на якій він продовжує працювати станом на теперішній час (наказ від 03.08.2020 №150). Дана посада не відноситься до посад рядового або начальницького складу служби цивільного захисту, а є вільнонайманою відповідно до Кодексу законів про працю України (К3пП України). Відповідно до законодавства, зокрема статті 22 КЗпП України, трудові відносини осіб, які працюють за трудовими договорами, регулюються загальними нормами трудового права, а не спеціальним законодавством, що регулює службу цивільного захисту. Таким чином, позивач добровільно погодився на зайняття іншої посади у ГУ ДСНС України у м. Києві, що свідчить про відсутність порушень його трудових прав з боку відповідача. З огляду на надані відповідачем докази та пояснення, Головне управління вважає, що: позивач був законно відсторонений від посади у зв`язку з кримінальним провадженням згідно з вимогами законодавства. Після завершення періоду відсторонення, він був звільнений відповідно до чинних норм. Відсторонення та звільнення не порушували його прав, оскільки виконувались у межах законодавчих вимог. Позивач не має правових підстав для поновлення на посаді начальника управління ресурсного забезпечення, оскільки досяг граничного віку перебування на службі цивільного захисту та добровільно перейшов на іншу посаду з 04.08.2020, на якій працює до сьогодні. Вимога позивача щодо компенсації за вимушений прогул є безпідставною, оскільки він перебував на службі та отримував грошове забезпечення з 01.06.2018 до 04.03.2020. Позивач не має права на преміальні виплати, оскільки премії нараховуються лише тим, хто безпосередньо виконує службові обов`язки та не перебуває у статусі відстороненої особи. Відповідно до чинного законодавства, у період відсторонення від посади особа може отримувати лише оклад за спеціальним званням та надбавку за вислугу років, що у повному обсязі було виплачено позивачу за період з 01.08.2018 по 04.03.2020. Довідка від 10.01.2020 №10 підтверджує, що всі належні виплати у період відсторонення позивача від посади були здійснені у повному обсязі. Вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються належними доказами, що суперечить принципу обґрунтованості.
01.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення, в яких зазначає, що не відновлення відповідачем виконання мною обов`язків за посадою начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві призвело до вимушеного прогулу та не зарахування трудового стажу, не нарахування мені грошового забезпечення в повному обсязі. Положенням про порядок проходження служби в ДСНС, яке затверджено постановою КМУ від 11.07.2013 № 593 граничний вік перебування на службі старшого начальницького складу становить 55 років. Однак звертає увагу суду на те, що на час подання цього позову йому було 51 рік і тому були усі законні підстави для поновлення на посаді начальника ресурсного забезпечення. Крім того Положенням про порядок проходження служби в ДСНС встановлено можливість проходження служби в підрозділах цивільного захисту понад граничний вік для служби. З 04.08.2025 і по теперішній час працює помічником начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ДСНС України у м. Києві по роботі з засобами масової інформації та громадськістю (далі - Загін). Дана посада не відноситься до посад рядового або начальницького складу служби цивільного захисту, є вільнонайманою, а тому трудові відносини та виплата заробітної платні за вказаною посадою врегульовані Кодексом законів про працю України. Окрім того, Загін (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) є окремою від відповідача юридичною особою та підрозділом територіального підпорядкування із статусом державної аварійно-рятувальної служби. Засновником Загону є Державна служба України з надзвичайних ситуацій. Тому його самостійне працевлаштування на вказану посаду не може розглядатися як добровільне погодження на зайняття іншої посади у ГУ ДСНС України у м. Києві.
В судовому засіданні 24.04.2025 позивач вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити посилаючись на доводи наведені у позові та поясненнях.
Представники відповідача проти задоволення позову заперечували та просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві, доповненнях до відзиву на позовну заяву та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 з 2017 року перебував на посаді начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві.
В рамках вказаного кримінального провадження, 01.06.2018 позивача затримано в порядку статті 208 Кримінально-процесуального кодексу України, цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.06.2018 до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 61 670 грн. 00 коп., а також покладено на підозрюваного у разі звільнення з під варти внаслідок внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками, іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування; здати на зберігання прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 свій закордонний паспорт, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до 01.08.2018.
Наказом (по особовому складу) Головного управління ДСНС України №555 від 03.07.2018 «Про кадрові питання» полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві направлено до Оболонського районного управління Головного управління ДСНС України у м. Києві, до особливого розпорядження.
26.09.2018 за вих. №65/3/5331 на означений рапорт відповідач листом надав відповідь, в якій повідомив, що не має достатніх підстав для допущення позивача до виконання службових обов`язків.
Наказом (по особовому складу) Головного управління ДСНС України №841 від 13.12.2019 «Про кадрові питання» полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві направлено до Деснянського районного управління Головного управління ДСНС України у м. Києві, до особливого розпорядження.
Відповідно до наказу №14 від 15.01.2020 позивачу надано невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік, з 17.01 по 01.03.2020.
27.01.2020 начальник Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій України у м. Києві звернувся із листом за вих. №65/3/621 до голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому зазначив, що: «25 січня 2020 року у полковника служби цивільного захисту ОСОБА_5 , начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві, який відсторонений від виконання службових обов`язків, закінчився контракт. На даний час він перебуває у щорічній основній відпустці. Відповідно до абзацу 6 пункту 79 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, прошу розглянути питання щодо погодження звільнення із займаної посади з подальшим зарахуванням у розпорядження начальника Головного управління ДСНС України у м. Києві полковника служби цивільного захисту БЕЗСМЕРТНОГО Леоніда Миколайовича, начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві. Одночасно повідомляємо, що посада начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві відповідно до наказу ДСНС України від 02.09.2019 №497 о/д "Про здійснення організаційно-штатних заходів у підрозділах ДСНС України у м. Києві", скорочена.».
13.02.2020 за вих. №02-2629/282 Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві отримало лист про погодження звільнення з посади ОСОБА_1 .
На підставі означеного листа Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій України у м. Києві прийнято наказ №112 від 13.02.2020 «Про зарахування у розпорядження ОСОБА_1 », яким полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві, відповідно до пунктів 79, 80 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження начальника головного управління дснс україни у м. Києві.
Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій України у м. Києві прийнято наказ №75 від 03.03.2020 «Про звільнення із служби ОСОБА_1 », яким полковника служби цивільного захисту ОСОБА_5 , колишнього начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві, який перебуває у розпорядженні начальника Головного управління ДСНС України у м. Києві, відповідно до Положення про порядок проходження цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено із служби цивільного захисту У ЗАПАС Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 176 підпунктом 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) з правом носіння форменого одягу.
Наказом (по особовому складу) аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у м. Києві від 03.08.2020 №150 «Про кадрові питання» ОСОБА_1 призначено на посаду помічника начальника загону по роботі із засобами масової інформації та громадськістю аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у м. Києві з 04.08.2020.
Вважаючи, що не допущення відповідачем до виконання ОСОБА_1 обов`язків за посадою начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління ДСНС України у м. Києві призвело до порушення прав позивача, а саме вимушеного прогулу, не зарахування до трудового стажу та не нарахування грошового забезпечення в повному обсязі звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту, їх права та обов`язки визначаються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593.
Відповідно до вимог частини 1 статті 99 Кодексу цивільного захисту України до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.
Трудові відносини працівників органів управління та сил цивільного захисту регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами) (частина 5 статті 99 Кодексу цивільного захисту України).
Згідно частин 1 та 2 статті 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Статтею 102 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що на службу цивільного захисту приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни України з повною загальною середньою освітою, які відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров`я виконувати свій службовий обов`язок.
Пунктом 2 частини 1 статті 105 Кодексу цивільного захисту України визначено, що граничний вік перебування на службі цивільного захисту встановлюється для осіб старшого начальницького складу - до 55 років.
Пунктом 1 частини 1 статті 106 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту проводиться у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", і за станом здоров`я придатні до військової служби.
Пунктом 1 частини 2 статті 106 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із закінченням строку контракту.
Відповідно до частини 2 статті 101 Кодексу цивільного захисту України Кабінет Міністрів України постановою від 11.07.2013 №593 затвердив Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі - Положення №593).
Пунктом 3 Положення №593 визначено, що особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Пункти 10, 11 Положення №593 передбачають, що першим днем проходження служби цивільного захисту вважається день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС, присвоєння йому відповідного спеціального звання та призначення на посаду в апарат ДСНС, її територіальні органи, підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування, аварійно-рятувальні формування спеціального призначення, спеціальні авіаційні, морські та інші формування, державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), навчальні центри, формування та підрозділи забезпечення), навчальні заклади цивільного захисту, наукові установи та інші підрозділи, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту (далі - органи і підрозділи цивільного захисту).
Служба цивільного захисту закінчується у разі звільнення особи рядового чи начальницького складу із служби цивільного захисту в запас Збройних Сил або у відставку, загибелі (смерті), визнання її судом безвісно відсутньою або оголошення померлою.
Пунктом 45 Положення №593 встановлено, що контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.
Підпункт 1 пункту 46 Положення №593 передбачає, що для проходження служби цивільного захисту можуть бути укладені такі контракти: про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в порядку, встановленому цим Положенням.
Абзацом другим підпункту 1 пункту 47 Положення №593 визначено, що контракт укладається: про проходження служби цивільного захисту - на строк: від трьох до десяти років - з особами, які приймаються на службу за контрактом на посади, що заміщуються особами середнього, старшого і вищого начальницького складу.
Контракт може бути продовжено після закінчення строку дії попереднього контракту на строк, визначений у пункті 47 цього Положення. (пункт 48 Положення №593).
Нормами пункту 56 Положення №593 зокрема визначено, що днем припинення строку дії контракту вважається: день закінчення строку дії контракту; день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби цивільного захисту (але не раніше дня виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів ДСНС) - у разі дострокового розірвання контракту; у разі припинення строку дії контракту в примірнику контракту, що зберігається в особовій справі, робиться запис про підставу та дату припинення його дії, який скріплюється гербовою печаткою. Особа рядового і начальницького складу подає за бажанням другий примірник контракту до відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту, в якому робиться такий самий запис, що і в першому примірнику.
Абзац 6 пункту 79 Положення №593 передбачає, що особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту в разі закінчення строку контракту під час перебування особи рядового чи начальницького складу в щорічній основній відпустці або на лікуванні - до завершення щорічної основної відпустки або лікування, але не більше ніж шість місяців (крім випадків перебування осіб рядового і начальницького складу, які перебувають на лікуванні у зв`язку з одержанням ними травм, професійних захворювань та інших ушкоджень під час виконання службових обов`язків), за рішенням Голови ДСНС.
Пунктом 80 Положення №593 встановлено, що особи рядового і начальницького складу звільняються з посад та зараховуються у розпорядження відповідних керівників (начальників) наказами по особовому складу керівників (начальників), які мають право призначати на такі посади.
Пункт 86 Положення №593 передбачає, що особа рядового і начальницького складу, якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків за посадою у порядку, визначеному законодавством.
Абзацом 1 пункту 173 Положення №593 визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту здійснюється у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) - якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, і за станом здоров`я придатні до військової служби.
Підпунктом 1 пункту 176 Положення №593 передбачається, що контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із закінченням строку контракту, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту здійснюється їх начальниками (керівниками), яким таке право надано відповідно до номенклатури посад, а осіб начальницького складу, які мають спеціальні звання від полковника служби цивільного захисту та вище, - виключно Головою ДСНС (пункт 185 Положення №593).
Особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, які мають на момент підписання наказу про звільнення із служби обчислену відповідно до законодавства вислугу років для призначення пенсії (у тому числі у пільговому обчисленні), за умови відсутності у них дисциплінарних стягнень у разі звільнення у запас або у відставку (крім осіб, які звільняються із служби згідно з підпунктами 6 і 8 пункту 176 цього Положення) наказами керівників (начальників), які здійснюють звільнення, надається право носіння форменого одягу після звільнення із служби цивільного захисту (пункт 186 Положення №593).
Відповідно до статей 9, 18, 29 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України №1068-VI від 05.03.2009 начальник - особа молодшого, середнього, старшого або вищого начальницького складу, яка відповідно до службових повноважень має право віддавати (видавати) накази чи розпорядження, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.
Наказ чи розпорядження може віддаватися усно чи видаватися письмово щодо однієї особи або групи осіб рядового і начальницького складу, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Правом начальника є віддання (видання) наказів чи розпоряджень, а обов`язком підлеглого - їх виконання.
Тобто, допущення ОСОБА_1 на посаді начальника управління ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України в м. Києві створювало б потенційний конфлікт інтересів і реальний ризик впливу на хід досудового розслідування.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач обрав саме цей спосіб захисту відносно відповідача та просив:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень у вигляді ухилення від поновлення на посаді з 01 серпня 2018 року протиправною та зобов`язати Головне управління ДСНС України у м. Києві видати наказ, яким допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків та поновити останнього на посаді начальника управління ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України у місті Києві;
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати Головне управління ДСНС України у м. Києві видати наказ про зарахування часу з 01.08.2018 року до моменту поновлення на посаді як вимушений прогул, зарахування його до трудового стажу і виплату на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за вказаний період.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постанові від 04.08.2020 у справі №340/2074/19, констатував, що як у пункті 4 частини четвертої статті 5, так і пункті 4 частини другої статті 245 КАС України цей спосіб захисту складається з двох частин:
а) констатуючої - суд визнає бездіяльність протиправною і
б) зобов`язуючої - суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, прийняти рішення.
Сама лише констатація протиправності бездіяльності не може ефективно захистити позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави-відповідача, їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.
Отже, визнаючи бездіяльність протиправною, суд повинен в силу закону застосувати і спонукаючий засіб впливу, зобов`язуючи відповідача виправити порушення у спосіб вчинення певної дії.
У випадку, визначеному пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частина четверта статті 245 КАС України).
Водночас, якщо суд констатує відсутність протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень відносно позивача, то він не має правових підстав зобов`язувати цього суб`єкта владних повноважень вчиняти якісь дії.
Оскільки в ході судового розгляду, судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача у вигляді ухилення від поновлення ОСОБА_1 на посаді з 01 серпня 2018 року, позовні вимоги про зобов`язання Головне управління ДСНС України у м. Києві видати наказ, яким допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків та поновити останнього на посаді начальника управління ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України у місті Києві є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Крім того, наказ Головного управління ДСНС України у місті Києві від 03.03.2020 №75 «Про звільнення із служби ОСОБА_1 », відповідно до якого позивача звільнено із служби цивільного захисту у зв`язку із закінченням строку контракту (пункт 176 підпункт 1 Положення про проходження служби цивільного захисту), є чинним та не був оскаржений позивачем у встановленому законом порядку, що також виключає можливість задоволення позовних вимог про поновлення його на посаді.
У зв`язку із відсутністю протиправної бездіяльності відповідача у вигляді ухилення від поновлення ОСОБА_1 на посаді з 01 серпня 2018 року, позовні вимоги в часині зобов`язати Головне управління ДСНС України у м. Києві видати наказ про зарахування часу з 01.08.2018 року до моменту поновлення на посаді як вимушений прогул, зарахування його до трудового стажу і виплату на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за вказаний період та також не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, отже позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 8, 9, 72-77, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 травня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков