Справа № 380/10698/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 рокусправа № 380/10698/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служба України з безпеки на транспорті (далі відповідач-1), Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.04.2024 № ПШ0055219, винесену Відділом державного нагляду (контролю) Уктрансбезпеки у Львівській області щодо позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником, не має у власності або в оренді транспортних засобів та діє виключно як експедитор, що не підпадає під дію положень ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У своїх доводах позивач покликається на те, що діяла в межах договору, укладеного з клієнтом ТОВ "Торговий дім "Лембергміт", організувавши перевезення за участі іншого експедитора (ФОП ОСОБА_2 ), який, у свою чергу, уклав договір із безпосереднім перевізником ОСОБА_3 , що здійснював перевезення власним транспортом. У товарно-транспортній накладній позивач вказана як перевізник лише формально з метою спрощення документообігу, що не змінює її фактичного статусу експедитора.

Позивач стверджує, що контролюючий орган неправомірно не встановив реального перевізника, і притягнув до відповідальності особу, яка не є суб`єктом порушення.

Із наведених підстав, просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 22.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою від 23.05.2024 до участі у справі в якості другого відповідача залучений Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

05.06.2024 відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідач-1 наполягає, що позивач фактично здійснювала перевезення вантажу, а отже виступала як автомобільний перевізник у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт". Це підтверджується договором, укладеним між позивачем і ФОП ОСОБА_2 , а також товарно-транспортною накладною, де вона вказана як перевізник.

25.02.2024 під час рейдової перевірки транспортного засобу, який перевозив вантаж від імені позивача, було виявлено відсутність особистої картки водія в цифровому тахографі та відсутність роздруківки режиму праці й відпочинку. Ці документи є обов`язковими у силу вимог статей 48 й 49 Закону України "Про автомобільний транспорт", Наказів Мінтрансзв`язку № 340 та № 385. Так, відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за такі порушення передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу. Позивач як суб`єкт господарювання, що здійснює перевезення, підлягає притягненню до відповідальності.

Стверджує, що у спірному випадку контролюючий орган діяв у межах своїх повноважень, а тому постанова від 10.04.2024 № ПШ0055219 є законною і обґрунтованою.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

12.06.2024 позивач подала відповідь на відзив, у якій заперечує проти доводів відповідача-1, зазначивши, що саме ОСОБА_3 на відповідній правовій підставі, як власник, і, одночасно, як водій, керував та володів транспортним засобом, тобто виконував функції перевізника.

Також зауважує, що крім позначки в ТТН, жодних доказів того, що саме ФОП ОСОБА_1 виконувала як перевізник комерційне перевезення, матеріали справи не містять.

Відтак, на думку позивача, відзив жодним чином не спростовує надані позивачем докази, а тому просить позовні вимоги задовольнити повністю.

18.06.2024 відповідач-1 надіслав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися). Тобто, положення статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" не можуть бути застосовані до особи, які не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

Також стверджує, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної. Окрім того, наявність чи відсутність трудових відносин між водієм та перевізником, не впливають на відсутність порушення законодавства про автомобільний транспорт з боку позивача, оскільки чинним законодавством не встановлено, що перевізником визнається виключно особа, котра перебуває у трудових відносинах з водієм.

А тому, на думку відповідача-1, покликання позивача на те, що вона не є суб`єктом правопорушення, оскільки не перебувала з водієм в трудових від6осинах, є безпідставними та необґрунтованими.

У зв`язку із наведеним, просить відмовити у задоволенні позову.

26.06.2024 позивач надіслала пояснення на заперечення відповідача-1, де вказує, що будь-яких відміток позивача ТТН не містить. ОСОБА_1 не приймала вантаж до перевезення і не передавала його у розпорядження вантажоодержувача, в свою чергу, такі дії вчиняв власник, який одночасно і є водієм транспортного засобу ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи не подавали клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відтак, суд розглядає справу у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Таким чином, суд здійснює розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

03.01.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Замовник-Експедитор) та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (Виконавець) уклали Договір № 03/01/24-Е (далі Договір № 03/01/24-Е) про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученнях, за умовами якого Замовник-Експедитор доручає, а Виконавець зобов`язується за винагороду організувати в інтересах Замовника-Експедитора транспортно-експедиційне обслуговування вантажів, пред`явлених ним для перевезення автомобільним транспортом згідно заявки (пункт 1.1 договору).

Згідно із пунктом 1.4 Договору № 03/01/24-Е конкретні обсяги вантажів, строки та граничні норми оплати перевезення по кожному конкретному замовленню оформляються заявкою, яка подається Замовником-Експедитором Виконавцю у письмовій формі. Відповідно до пункту 1.5 договору, Замовник-Експедитор зобов`язаний вказувати в заявці найменування вантажу, адреси завантаження та розвантаження, найменування вантажовідправника та вантажоодержувача, вагу, кількість місць, упаковку вантажу, строки завантаження, відстань перевезення, розмір та форму оплати за перевезення.

24.02.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Експедитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лембергміт" (Замовник) уклали Договір-заявку № 000014555, за змістом якого ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання з організації перевезення вантажу за маршрутом: с. Старий Яричів (Львівська область) с. Нерубайське. Також вказано, реєстраційний номер транспортного засобу, ПІП водія та номер мобільного зв`язку, а саме: А/м MERCEDES-BENS AC4833EP, ОСОБА_3 .

24.02.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (Замовник-Експедитор) та фізична особа ОСОБА_3 (Перевізник) уклали Договір-заявку №11/02, за умовами якого Замовник-Експедитор ( ОСОБА_2 ) доручає перевізнику ОСОБА_3 організувати автоперевезення вантажу. У довогорі-заявці від 24.02.2024 № 11/02 також вказано, реєстраційний номер транспортного засобу, ПІП водія та номер мобільного зв`язку, а саме: А/м MERCEDES AC4833EP, водій ОСОБА_3

26.02.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Експедитор) оформила Заявку-доручення № 035/2 на перевезення вантажу, як додаток до Договору перевезення вантажу, за умовами якої Експедитор доручає Перевізнику здійснити перевезення вантажу за маршрутом: с. Старий Яричів (Львівська обл.) с. Нерубайське (Одеська обл.). У заявці зазначено: Транспортний засіб: автомобіль "МЕРС", державний номер НОМЕР_1 . Заявка містить обов`язкові реквізити обох сторін, дату подання, узгоджені строки виконання перевезення, форму оплати та підтвердження прийняття заявки до виконання шляхом підписання обома сторонами.

26.02.2024 складена товарно-транспортна накладна № Р1446, а також товарно-транспортна накладна № Р1440, які підтверджують перевезення вантажу м`ясної продукції, організоване за заявкою від ТОВ "Торговий дім "Лембергміт".

У товарно-транспортних накладних від 26.02.2024 № Р1446 та № Р1440 зазначено:

- автомобільний перевізник - ОСОБА_1 ;

- водій ОСОБА_3 ;

- вантажовідправник: ТОВ "Торговий дім "Лембергміт".;

- вантажоодержувач: ТОВ "АТБ-Маркет"

- пункт навантаження: Львівська обл. с. Старий Яричів, вул. Галицбка, 143

- пункт розвантаження, Одеса, Одеська область, Біляївський район, сщ/рада Недубайська, Масив 2, буд. б/н.

Вказані ТТН підписані представниками вантажовідправника - ТОВ "Торговий дім "Лембергміт", водія ОСОБА_3 , та вантажоодержувача ТОВ "АТБ-Марткет", мають печатки вантажовідправника та вантажоодержувача.

25.02.2024 посадові особи Відділу державного нагляду (контроль) у Львівській області на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок від 15.02.2024 № 08/В/2024 та направлення на рейдову перевірку від 15.02.2024 № 08/В, провели рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення водієм ОСОБА_3 вантажу, транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 16.10.2021, дата першої реєстрації в Україні 08.05.2013, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Здійснюючи перевезення вантажу, ОСОБА_3 надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки такі документи:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

- товарно-транспортну накладну від 26.02.2024 № Р1440;

- протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 .

За результатами перевірки складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.02.2024 № АР № 046906, яким зафіксоване порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Копію Акту перевірки від 25.02.2024 № АР № 046906 водій ОСОБА_3 отримав, із актом ознайомився та підписав. У графі "пояснення водія про причини порушень" зазначено "забувся завантажити картку водія".

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області 10.04.2024 виніс постанову № ПШ055219 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи протиправною постанову від 10.04.2024 № ПШ055219, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), положення якого суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно із ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

За змістом ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ч. ч. 17-20 ст. 6 Закону № 2344-III, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин далі - Порядок № 1567), який суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

Частинами першою та другою ст. 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Щодо процедури реалізації Укртрансбезпекою своїх повноважень з притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі ненадання всіх документів, визначених статтею 48 указаного Закону, які можуть підтвердити статус такого суб`єкта, зокрема, документів, які встановлюють право використання транспортного засобу на законних підставах, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Згідно зі ст. 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Статтею 34 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати безпеку дорожнього руху.

Розділом V Закону № 2344-III визначено відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, відповідно до ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд встановив, що в Акті перевірки від 25.02.2024 № АР № 046906 зазначено, що водій транспортного засобу щодо якого проведена перевірка, не надав посадовим особам відповідача документи, які передбачені статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На підставі Акту перевірки від 25.02.2024 № АР № 046906 та за наслідками розгляду Укртрансбезпекою справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач-2 прийняв спірну постанову, якою ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Суд звертає увагу, що положення статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовуються виключно до автомобільного перевізника і не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

Така позиція є сталою та послідовною й неодноразово викладена у постановах Верховного Суду у справах цієї категорії спорів.

З огляду на зазначене, суд вважає, що посадові особи Укртрансбезпеки повинні забезпечити виконання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" щодо покладання відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме на автомобільного перевізника, тобто на особу, яка в момент перевірки здійснювала автомобільне перевезення, та зобов`язана дотримуватись вимог указаного Закону і, серед іншого, забезпечити водія (та/або іншу уповноважену особу, присутню при перевірці) відповідною документацією, яка є необхідною для повного та всебічного встановлення усіх обставин, які були предметом перевірки.

До аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22 та від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21.

Як зазначено вище, для організації перевезення укладені такі договори:

- 03.01.2024 - Договір № 03/01/24-Е між ОСОБА_1 (Експедитор) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець-Експедитор);

- 24.02.2024 - Договір-заявка № 000014555 між ОСОБА_1 (Експедитор) та ТОВ "ТД Лембергміт" (Замовник);

- 24.02.2024 - Договір-заявка № 11/02 між ФОП ОСОБА_4 (Експедитор) та ОСОБА_3 (Перевізник);

- 26.02.2024 - Заявка-доручення № 035/2, якою ОСОБА_1 доручила перевезення водію ОСОБА_3

26.02.2024 оформлена товарно-транспортна накладна № Р1446, а також товарно-транспортна накладна № Р1440, які підтверджують перевезення вантажу м`ясної продукції, організоване за заявкою від ТОВ "Торговий дім "Лембергміт". Ці ТТН містять такі дані: автомобільний перевізник - ОСОБА_1 ; водій ОСОБА_3 ; вантажовідправник: ТОВ "Торговий дім "Лембергміт"; вантажоодержувач: ТОВ "АТБ-Маркет", пункт навантаження: Львівська обл. с. Старий Яричів, вул. Галицька, 143; пункт розвантаження, Одеса, Одеська область, Біляївський район, сщ/рада Недубайська, Масив 2, буд. б/н.

Вказані ТТН підписані представниками вантажовідправника - ТОВ "Торговий дім "Лембергміт", водія ОСОБА_3 , та вантажоодержувача ТОВ "АТБ-Марткет", мають печатки вантажовідправника та вантажоодержувача.

Варто зауважити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.12.2023 у справі № 300/4673/22, вказав:

"…У контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

48. В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

49. Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

50. Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті…".

Відповідач-2 вказує, що ні на момент проведення перевірки, ні на момент розгляду справи, відомості, які могли б бути враховані під час проведення рейдової перевірки позивач не надав.

Так, із матеріалів справи встановлено, що здійснюючи перевезення вантажу, ОСОБА_3 надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки такі документи:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ;

- товарно-транспортну накладну від 26.02.2024 № Р1440;

- протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 .

Втім, суд зауважує, що здійснюючи перевірку 25.02.2024 відповідач-2 взяв до уваги ТТН № Р1440, яка складена 26.02.2024.

Отже, ТТН від 26.02.2024 № Р1440 є тим документом, на підставі якого контролюючий орган дійшов висновку, що саме ФОП ОСОБА_1 виконувала як перевізник комерційне перевезення, відтак саме позивач порушила вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суд критично оцінює такі дії відповідача-2, оскільки висновки про порушення позивачем вимог вказаного Закону грунтувалися на підставі документу (ТТН від 26.02.2024), який не існував на день проведення перевірки (25.02.2024).

Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила № 363) передбачено, окрім іншого, належне оформлення товарно-транспортної накладної; застосування Положення № 340 під час надзвичайних ситуацій.

Згідно із пунктом 11.1 розділу 11 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З огляду на встановлені обставини справи, оцінку наданих доказів у їх сукупності, а також із врахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин (частина четверта статті 9 КАС України), суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 на час проведення перевірки не була автомобільним перевізником у розумінні частини першої статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III.

Суд не обмежився лише формальними документами, поданими під час перевірки, а оцінив у повному обсязі правовідносини між сторонами з урахуванням змісту укладених договорів та фактичних обставин справи.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 10.10.2024 у справі № 420/15732/22, та від 13.03.2025 у справі № 120/10641/22, для надання особі статусу автомобільного перевізника необхідна наявність двох умов:

1. Укладення договору про перевезення між перевізником і замовником;

2. Використання транспортного засобу на законних підставах (право власності або оренди).

Позивач не відповідає жодному з цих критеріїв, визначених Верховним Судом, що виключає можливість її кваліфікації як автомобільного перевізника.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 не укладала договору перевезення з вантажовідправником (ТОВ "ТД Лембергміт") як перевізник, а діяла як організатор перевезення, що підтверджується: договором від 03.01.2024 № 03/01/24-Е з ФОП Павловим-Зорелицьким (виконавцем), в якому останній зобов`язався організувати перевезення; заявкою-дорученням № 035/2, оформленою ОСОБА_1 , в якій перевезення доручено водієві ОСОБА_3 ; договором-заявкою № 11/02 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , згідно з яким останній виконує перевезення як перевізник; відсутністю у Случевської права власності або права користування на транспортний засіб Mercedes-Benz AC4833ЕР, який перевірявся посадовими особами Укртрансбезпеки.

Жоден із вищезазначених документів не підтверджує, що ФОП Случевська використовувала транспортний засіб на законних підставах, або що вона укладала договір перевезення вантажу від свого імені. Таким чином, відсутні обидві ключові ознаки, визначені частиною першою статті 33 Закону № 2344-III, для визнання позивача автомобільним перевізником, а отже, і спеціальним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Суд бере до уваги, що формальне зазначення ОСОБА_1 у товарно-транспортній накладній у графі "перевізник" не є достатньою та самостійною підставою для кваліфікації її як автомобільного перевізника у розумінні ч. 1 ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт". Це пов`язано з наступним: ТТН оформлена вантажовідправником, а не позивачем; позивач не має у власності або користуванні транспортного засобу; між позивачем і вантажовідправником укладено договір саме як з експедитором, а не з перевізником; перевезення здійснювалось водієм, визначеним у заявці-дорученні, яка не надає позивачу статусу перевізника, а підтверджує її функцію організатора.

Поряд з цим, за умови відсутності у позивача статусу автомобільного перевізника та суб`єкта господарювання до предмету доказування у цій справі не входить наявність чи відсутність події правопорушення, а також дотримання відповідачем-2 установленої процедури розгляду справи.

Таким чином, постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області від 10.04.2024 № ПШ0055219 про стягнення з позивача адміністративно - господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн прийнята без додержання вищенаведених норм, а тому є протиправною.

Разом із тим, суд зазначає, що правовідносини у справах, на які покликається у відзиві та запереченні відповідач-2 не є подібними до обставин цієї справи, відтак правові позиції, викладені Верховним Судом у вказаних Укртрансбезпекою постановах не є релевантними до спірних правовідносин у цій справі.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не надали суду належних доказів правомірності прийняття постанови від 10.04.2024 № ПШ0055219 про накладення на позивача адміністративно - господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області від 10.04.2024 № ПШ0055219 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.04.2024 №ПШ0055219 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна