Справа № 380/22578/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/22578/24 пров. № А/857/8149/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (головуючий суддя: Ланкевич А.З., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 05.11.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 97 від 24.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, розрахованої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, нарахувати та виплачувати з 17.10.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці Департаменту соціального захисту населення міста Львова № 06-443 від 17.10.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 06.09.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що 26.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо переведення його на інший вид пенсії пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 01.09.2021 № 97 відмовлено у такому переведенні. Рішення було мотивоване тим, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить менше 20 років. У подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 380/22857/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.04.1997 по 01.09.1997, з 01.09.1997 по 01.07.1999, з 31.10.2014 по 01.12.2014 та перевести його з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 26.08.2021, після чого надіслати рішення та інші матеріали пенсійної справи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення з 26.08.2021 перерахунку та виплати пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. Cудовим рішенням у справі № 380/22857/21 встановлено, що у ОСОБА_1 стаж державної служби становить 20 років 2 місяці 13 днів, проте, станом на момент звернення до суду з цим позовом, позивача так і не було переведено на інший вид пенсії.

Позивач, 17.10.2024 у черговий раз звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Втім, зазначив, що за результатами розгляду цієї заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області № 97 від 24.10.2024 прийнято рішення про відмову у переведенні на інший вид пенсії з тих підстав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не є учасником судового процесу, судове рішення у справі № 380/22857/21 повинне виконуватися № 380/22857/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Позивач з таким рішенням не погоджується та вказує, що він має більше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а відтак за ним збережено право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.10.2024 № 97.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з 17.10.2024, у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації № 06-443 від 17.10.2024, здійснивши перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, у сумі 1937 гривень 92 копійки.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 380/22857/21 вимоги зобов`язального характеру щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 26.08.2021 року покладені на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Враховуючи викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято оскаржуване у цій справі рішення № 97 від 24.10.2024 про відмову позивачу в переведенні з 26.08.2021 з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Позивач, 30.04.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , з 01.04.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, 26.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності його заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 97 від 01.09.2021 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 26.08.2021, мотивувавши тим, що стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців складає 17 років 9 місяців 13 днів. Оскільки стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить менше 20 років, відтак у ОСОБА_1 відсутнє право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі № 380/22857/21, зміненим постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 97 від 01.09.2021 року про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» на підставі заяви від 26.08.2021 року № 4038.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.04.1997 року по 01.09.1997 року, з 01.09.1997 року по 01.07.1999 року, з 31.10.2014 року по 01.12.2014 року та перевести позивача з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 26.08.2021 року, після чого надіслати рішення та інші матеріали пенсійної справи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення з 26.08.2021 року перерахунку та виплати пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

У подальшому, ОСОБА_1 неодноразово звертався до пенсійного органу із заявами про переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», однак отримував рішення про відмову у такому переведенні.

Отримавши від Департаменту соціального захисту населення Львівської ОДА довідку №06-443 від 17.10.2024 року про складові заробітної плати для державного службовця у відповідності до Наказу Мінсоцполітики від 10.05.2017 №750 з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 за жовтень 2024 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 17.10.2024 про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

До заяви позивачем, серед іншого, додано довідку № 06-443 від 17.10.2024 про складові заробітної плати для державного службовця та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 380/22857/21, в якій встановлено, що стаж державної служби Підгірного О.Г. на момент досягнення пенсійного віку і подачі заяви від 26.08.2021 року складав 20 років 2 місяці 13 днів, відтак, за ним зберігається право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності його заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 24.10.2024 № 97, яким відмовлено позивачу у переході на пенсію державного службовця. Зокрема, вказано, що «…Рішення про відмову в переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», згідно з поданою 26.08.2021 заявою, прийняте за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 01.09.2021 року. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі №380/22857/21 від 30.11.2022 року зобов`язання щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 26.08.2021 покладене на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Враховуючи вищевикладене прийнято рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в переведенні з 26.08.2021 з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», згідно поданої заяви від 17.10.2024 року, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не є учасником судового процесу, рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі № 380/22857/21 від 30.11.2022 повинне виконуватися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.».

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», а тому, в силу вимог ст. ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон № 889-VIII).

Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 № 822/254/18, від 15.12.2020 у справі № 560/2398/19, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що право позивача на переведення на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду 23.06.2022 у справі № 380/22857/21, яким визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 97 від 01.09.2021 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» на підставі заяви від 26.08.2021 № 4038 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022, якою рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року в адміністративній справі № 380/22857/21 змінено, викладено третій абзац його резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу державної служби періоди роботи з 01.04.1997 по 01.09.1997, з 01.09.1997 по 01.07.1999, з 31.10.2014 по 01.12.2014 та перевести позивача з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 26.08.2021, після чого надіслати рішення та інші матеріали пенсійної справи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення з 26.08.2021 перерахунку та виплати пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум».

Отже, вказана обставина, в силу вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, доказуванню не підлягає.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що спірним питанням у цій справі є неврахування довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Так, відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі Порядок № 622).

Пунктом 4 Порядку № 622, передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Верховний Суд уже розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постановах від 02.04.2019 у справі № 570/4196/16-а, від 09.04.2020 у справі № 534/2349/16-а, від 22.10.2020 у справі № 810/2566/18, від 17.05.2021 у справі № 686/1288/17, обставини яких є подібними, Верховний Суд зазначив:

«Частиною 1 статті 66 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.»

Судом апеляційної інстанції встановлено, що видана позивачу довідка Департаменту соціального захисту населення міста Львова № 06-443 від 17.10.2024 містять відомості про посадовий оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років, премію, грошову допомогу, що надається до щорічної відпустки. На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказана довідка складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обов`язку включити до складу заробітної плати при обчисленні пенсії всіх видів оплати праці, які позивач отримував за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї) і на які нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 380/22578/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська