Справа № 640/5104/22
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року Справа№640/5104/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2023 № про застосування штрафу,

встановив:

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду (також далі - суд), перебуває позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасування постанови про застосування штрафу від 27.09.2022 № 345335.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з Актом фактичної перевірки та внесених до нього змін начебто встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР на автозаправній станції (АЗС) № 14/002 ПАТ «Укрнафта», що розташована за адресою: Миколаївська область, Новоодеський р-он, с. Костянтинівка, вул. Миколаївська 6.

У розрахунку штрафних санкцій до ППР № від 06.10.2021 зазначено, що на АЗС Товариства при здійсненні замірів в резервуарах АЗС начебто встановлено надлишок пального на загальну суму 2 038,47 грн.: а саме:

- бензину 95 в кількості 34,20 л;

- дизельного пального Е - 17,28 л.

Розмір штрафних санкцій, відповідно до ст. 20 Закону України №265/95-ВР складає 2 951,28 грн.

Позивач не погоджується із Податковим повідомленням-рішенням № від 06.10.2021 року, прийнятим ЦМУ ДПС, вважає його протиправним щодо застосування до Товариства штрафної санкції у розмірі 2 951,28 грн. та просить скасувати зазначене рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, на виконання вимог Закону України від 16 липня 2024 року №3863-IX, дана справа передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

04 березня 2025 року проведений автоматизований розподіл судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду, за результатами якого адміністративна справа №640/5104/22 передана на розгляд судді Молочній І. С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року прийнято справу № 640/5104/22 до розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року внесено виправлення описки в ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву, у якій останній заперечував проти задоволенні позовних вимог, вважав оскаржуване податкове повідомлення-рішення законним та таким, що винесено з урахуванням податкового законодавства.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

З наданих представниками учасників справи матеріалів суд встановив, що упродовж періоду з 28.08.2021 по 07.09.2021 працівниками Головного управління ДПС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці, що належить ПАТ «Укрнафта» , адреса: м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, за результатами якої складено акт від 07.09.2021.

В акті перевірки зафіксовано ведення з порушенням обліку товарних запасів, що на момент проведення перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті), а саме: в продажу знаходився необлікований надлишок нафтопродуктів (з урахуванням нафтопродуктів у технологічних трубопроводах) з урахуванням допустимої для об`ємно-масового статичного методу вимірювання похибки +/- 0,8 % нафтопродуктів та похибки вимірювання (± 0,5 %) для фактичного залишку маси СВГ у резервуарах на загальну суму 1475,64 грн по ціні реалізації, в т.ч.:

- бензину 95, вартістю 29,00 грн - 34,20 літрів,

- палива дизельного Е, вартістю 28,00 грн - 17,28 літрів;

06.10.2021 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП на підставі акта перевірки, відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» за №, яким застосовано до позивача за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» штрафні санкції у розмірі 2 951,28 грн. (що за даними розрахунку штрафних санкцій становить подвійний розмір необлікованих у встановленому порядку товарних запасів).

За наслідками процедури адміністративного оскарження в порядку, визначеному ст. 56 Податкового кодексу України, вказане податкове повідомлення-рішення від 06.10.2021 залишено без змін згідно рішення Державної податкової служби України від 21.01.2022 №1229/6/06.

Не погоджуючись з прийняттям податкового повідомлення-рішення від 06.10.2021 №, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі за текстом - Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі ст. 20 цього ж Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром), позаяк за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається.

Крім того, облік таких товарів, за правилами пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» повинен здійснюватися на складах та/або за місцем їх реалізації. Стаття ж 20 цього Закону передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку (постанова Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №815/2751/16).

Таким чином, правовий аналіз викладених вище норм Закону №265/95-ВР, з урахуванням правової позиції Верховного Суду з питань застосування норм п. 12 ст. 3, зазначеного Закону (в силу норм ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України такі висновки Верховного Суду мають бути враховані судами при розгляді справ), дає підстави для висновку, що суб`єкти підприємницької діяльності несуть відповідальність за реалізацію товарів, які не були ними обліковані належним чином.

Суд враховує те, що з урахуванням специфіки здійснення діяльності із роздрібної торгівлі нафтопродуктами та з метою встановлення єдиного порядку організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496) (далі -Інструкція №281).

Облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою № 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Таким чином, відповідно до положень вказаної Інструкції, обліковими документами, які фіксують та підтверджують надходження та реалізацію нафтопродуктів на АЗС є, в тому числі, змінні звіти за формою № 17-НП та журнал обліку надходження нафтопродуктів форми № 13-НП, які повинні зберігатися на АЗС. При цьому, змінні звіти за формою № 17-НП складаються оператором АЗС після завершення зміни.

Відповідно до листа ДПА України від 25.12.2009 № 28896/7/23-7017/14591, порушенням установленого порядку ведення обліку нафтопродуктів є встановлення при проведенні перевірки факту не зберігання (відсутності) другого примірника змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи доказів, з метою доведення обставин закупівлі пального у третіх осіб та ведення належного обліку таких товарних запасів, а також з метою доведення відсутності факту реалізації ним на АЗС необлікованого товару, позивачем було надано належним чином засвідчені копії товаро-транспортні накладні № 39307 від 12.08.2021 та № 42048 від 22.08.2021.

Відповідно до зазначених вище ТТН, позивачем отримано до резервуарів на АЗС (за реальної температури) пального у кількості 17 937,00 л (6 240,00 л + 6 600,00 л + 5 097,00 л), але згідно з вимогами п.232.1 ст.232 ПК України, у РРО та до обліку було оприбутковано (за температурою +15 С) 17 676,00 л (6 154,00 + 6 505,00 + 5 017,00).

Отже, поза увагою податкового органу під час здійснення вимірювань залишків палива на АЗС, залишилась різниця в густоті палива при зміні температури.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами копії документів суд дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи документальних доказів, які засвідчують факти реалізації позивачем нафтопродуктів, що не обліковані у встановленому чинним законодавством порядку, відтак суд дійшов висновку, що проведеною відповідачем фактичною перевіркою та вимірювань залишків палива, які проведені без врахування температурних умов, позивачем надано докази належного облікування нафтопродуктів за період, що перевірявся, таким чином відповідачем не було надано належних і допустимих доказів виявлення на автозаправній станції позивача необлікованого палива, що виключає застосування до останнього санкції передбачені ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Однак, всупереч наведених вимог Кодексу відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій щодо винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Водночас, позивач під час судового розгляду довів суду належними та достатніми доказами факт відсутності в його діях складу правопорушення, визначеного п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до платіжного доручення №8091 від 02 лютого 2022 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд

вирішив:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 жовтня 2023 року № про застосування штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків від 06 жовтня 2021 року № про застосування штрафу.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06 травня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна