Справа № 640/22880/21
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Справа № 640/22880/21 Провадження № ЗП/280/411/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна»

до Київської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

16.08.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» (далі позивач) до Київської митниці (далі відповідач), у якій позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 16.02.2021 №UA100310/2021/000012/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність у митного органу правових підстав для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні другорядного (резервного) методу визначення митної вартості, оскільки позивачем до декларації митної вартості були додані усі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

16.09.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву (вх.№03-14/145987/21), у якому представник відповідача зазначає, що, під час здійснення митного контролю за МД № UA100310/2021/403866 від 15.02.2021 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлені відповідні розбіжності. Вказує, що митницею було розпочато консультацію між митним органом та декларантом, зокрема, направлено уповноваженій особі декларанта електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів. Декларантом надано додаткові документи не в повному обсязі, а надані не усувають виявлені розбіжності та не підтверджують заявлену митну вартість. За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.02.2021 №UA100310/2021/000012/2, відповідно до яких митна вартість товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товару прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

18.03.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№12553), у якому зазначено, що Київська митниця підтримує поданий відзив на позовну заяву та заперечує проти задоволення позову.

18.03.2025 також судом отримані додаткові пояснення позивача (вх.№12715), у яких зазначено про актуальність позовних вимог та обставин, зазначених у позовній заяві.

05.05.2025 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача (вх.№22317), у яких представник звертає увагу, що позивачем було подано разом з позовною заявою документи, де наявний договір № 1902/20 від 19.02.2020 та заявка до нього. При цьому до митниці був наданий інший договір про надання транспортного обслуговування № 0602 від 06.02.2021 та заявка, яка має відношення до договору № 1902/20, який не було долучено до документів. Просить долучити до матеріалів справи доповнення до відзиву.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2021 у справі №640/22880/21 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2825-IX супровідним листом від 23.01.2024 № 03-19/2157/24 матеріали адміністративної справи №640/22880/21 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно правових спорах наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва. З урахуванням положень Закону України № 2825-IX та результатів авторозподілу судових справ, не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (протокол доступний за посиланням: https://court.gov.ua/gromadjanam/perelik_rozpodil/), матеріали адміністративної справи №640/22880/21 скеровано за належністю до Запорізького окружного адміністративного суду, які надійшли 06.03.2025 за вх.№10603.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі №640/22880/21 (провадження ЗП/280/411/25) прийнято справу до провадження, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні); здійснено заміну відповідача на його правонаступника; зобов`язано позивача та відповідача протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали надати до суду письмові пояснення щодо актуальності цього спору та процесуальної позиції по суті заявлених позовних вимог.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

15.07.2015 ТОВ «Світ інструменту Україна» (Покупець) уклало з ТОВ «Світ інструменту» (Росія) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № MIR-MIU/150715 (далі Контракт) на поставку товару відповідно до Додаткової угоди до кожної партії відвантаженого товару, на умовах поставки FCA Ворсіно, FCA Біла Калитва відповідно до Інкотермс-2010.

Відповідно до пункту 2.1 Контракту Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар на загальну суму контракту; загальна сума дійсного контракту складає 480000,00 дол.США. Узгоджена сторонами ціна товару встановлюється в доларах США та вказується у Додатковій угоді та інвойсах на кожну поставку.

У ціну товару відповідно до умов базису поставки FCA включені наступні витрати Продавця: всі витрати, пов`язані з навантаженням товару та з оплатою митних формальностей та податків у країні Продавця, а також вартість тари, упаковки та маркування. Покупець зобов`язаний сплатити за поставлений товар ціну у сумі та строки, вказані в інвойсі. Ціна товару не може бути змінена після відправки товару та інвойсу Покупцю (пункт 2.5 Контракту).

Згідно з пунктом 5.1 Контракту Покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості товару Покупець сплачує протягом 180 календарних дні з моменту відвантаження товару, підтвердженого копіями відвантажувальних документів.

За змістом Додаткової угоди №12 від 27.01.2020 до Контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 викладено пункт 1.1 Контракту у наступній редакції: «1.1. Продавець продав, а Покупець купив на умовах базису поставки FCA Добрино, FCA Львовський, відповідно Інкотермс-2010 Товар відповідно до Додаткової угоди, до кожної партії відвантаженого товару».

Відповідно до Додаткової угоди №0902-1 від 09.02.2021 до Контракту сторони дійшли згоди про поставку партії товару на загальну суму 31355,48 дол.США.

На виконання контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015, Додаткової угоди №0902-1 від 09.02.2021 до Контракту, рахунку-фактури (інвойсу) №0902-1 від 09.02.2021 було здійснено поставку ТОВ «Світ інструменту Україна» товарів (інструментів).

15.02.2021 позивачем було подано до митного оформлення митну декларацію (по тексту МД) типу ІМ40ДЕ № UA100310/2021/403866, відповідно до якої до митного оформлення заявлено товари за 58 позиціями.

16.02.2021 митницею направлено декларанту повідомлення, в якому зазначено про виявлені недоліки, у зв`язку з чим відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу України. Запропоновано надати до митного органу наступні документи: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; прайс-лист виробника товару.

Листом за вих.№ 16/1 від 16.02.2021 брокер ТОВ «УТС» повідомив про неможливість надання інших додаткових документів, просив прийняти рішення про визначення митної вартості товарів без врахування 10-денного терміну.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100310/2021/000012/2 від 16.02.2021, відповідно до якого встановлено, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості та містять розбіжності:

- згідно наданих документів, а саме пункту 3.3 контракту від 15.07.2015 №MIR-MIU/150715 та інвойсу від 27.01.2021 № 2701-2, умовами поставки товару визначено FCA- Добрино (Російська Федерація). У пункті 2.2 договору про надання транспортно - експедиційних послуг від 06.02.2021 № 0602 зазначено, що умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, узгоджується сторонами в заявках. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. До митного оформлення на загальну суму вартості транспортування - 33 000 грн. В наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 10.02.2021 б/н визначена транспортні витрати за маршрутом с.Добріно (РФ)-кордон України м.п. Бачівськ-18 200 грн. Інформація про витрати на навантаження, вивантаження, інші операції з товарами відсутня. Таким чином, співставляючи суми, вказані в наданих документах, неможливо встановити всі складові транспортно - експедиційних послуг, які впливають на рівень митної вартості товарів відповідно до умов поставки.

- п. 2.5 контракту передбачено, що в ціну товару включена вартість упаковки, маркування та всі витрати, пов`язані з погрузкою товару. В контракті та інвойсі від 09.02.2021 № 0902-1 відсутні вищезазначені числові складові митної вартості товару, тому неможливо розрахувати вартість самого товару;

- прайс-лист № б/н від 09.02.2021 від продавця товарів наданий виключно на ту продукцію, оформлення якої здійснюється, тобто сформований без зазначення переліку всієї продукції виробника, не містить зазначених умов поставки, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості покупців.

- за результатом вибіркової перевірки з`ясовано, що власником задекларованих торгівельних марок Сибртех, Palisad, Sparta, Elfe, Stels та Тйших є підприємство MATRIZE Handels-Gmbh. Отже, виготовлення та розпорядження такими товарами може бути пов`язане з додатковим перерахування коштів на користь іншої особі. Також, при перевірці даних стосовно можливої пов`язаності осіб з`ясовано що засновниками обидвох підприємств є компанії, розташовані на Сейшелах за тотожною адресою. Дані стосовно кінцевих бенефіціарів відносяться до платних тарифів. Разом з тим, обидва підприємства користуються торгівельними марками підприємства MATRIZE Handels-Gmbh. Декларант у декларації митної вартості №UA100310/2021/403866 зазначив про відсутність пов`язаності осіб, проте враховуючи те, що право власності на торгівельні марки належить третій особі, декларантом не підтверджено відсутність впливу на ціну товару даного факту.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу, щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях подібних за характеристиками товарів, оформлених за митними деклараціями: товар №4 від 05.09.2020 №UА100310/2020/662830 (митна вартість із розрахунку 2,17 дол. США/кг), товар №7 від 13.10.2020 № UА100040/2020/186892 (митна вартість із розрахунку 2,84 дол. США/кг), товар №17 від 25.09.2020 № UА209230/2020/3123 (митна вартість із розрахунку 3,52 дол. США/кг), товар №19 від 28.12.2020 № UА100310/2020/681899 (митна вартість із розрахунку 3,52 дол. США/кг), товар №20 від 10.11.2020 № UА500490/2020/505466 (митна вартість із розрахунку 4,59 дол. США/кг), товар №21 від 20.10.2020 № UА100020/2020/46619 (митна вартість із розрахунку 4,53 дол. США/кг), товар №22 від 20.10.2020 № UА100020/2020/46619 (митна вартість із розрахунку 4,53 дол. США/кг), товар №23 від 29.10.2020 № UА100170/2020/38179 (митна вартість із розрахунку 5,66 дол. США/кг), товар №25 від 28.12.2020 № UА110130/2020/38366 (митна вартість із розрахунку 3,55 дол. США/кг), товар №27 від 27.11.2020 № UА100310/2020/668738 (митна вартість із розрахунку 5,02 дол. США/кг), товар №33 від 18.01.2020 № UА100310/2021/401004 (митна вартість із розрахунку 2,94 дол. США /кг), товар №35 від 15.09.2020 № UА209170/2020/66870 (митна вартість із розрахунку 2,65 дол. США/кг), товар №36 від 15.09.2020 № UА209170/2020/66870 (митна вартість із розрахунку 2,65 дол. США/кг), товар №38 від 18.11.2020 № UА100310/2020/667792 (митна вартість із розрахунку 3,59 дол. США/кг), товар №41 від 28.12.2020 № UА100310/2020/681899 (митна вартість із розрахунку 3,667 дол. США/кг), товар №43 від 17.09.2020 №UА100090/2020/556854 (митна вартість із розрахунку 2,70 дол. США/кг), товар №56 від 12.12.2020 № UА100300/2020/592284 (митна вартість із розрахунку 4,02 дол. США /кг).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Суд застосовує положення законодавства, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України (далі МК України), інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів

Згідно з частиною першою статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За нормами частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

За правилами частини шостої статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частинами першою-третьою, шостою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З урахуванням викладеного вище, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 МК України.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 02.06.2022 у справі №460/2674/20.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA100310/2021/000012/2 від 16.02.2021 судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зазначивши про те, що декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару та її складові.

Дослідивши зазначені в оскаржуваному рішенні розбіжності в отриманих митницею документах, суд зауважує наступне.

Щодо відсутності у прайс-листі № б/н від 09.02.2021 умов поставки, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості покупців.

З цього приводу суд зазначає, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Відображена у прайс-листі № б/н (термін дії з 09.02.2021 по 16.02.2021) вартість товарів в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №0902-1 від 09.02.2021. Водночас митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого продавцем товару, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару повністю відповідає вартості, визначеній у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі.

З огляду на наведене, сам лише факт надання прайс-листа, виданого продавцем товару, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

При цьому суд зауважує, що умови поставки товару визначені сторонами у контракті № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 (з урахуванням Додаткової угоди №12 від 27.01.2020), відповідно до яких Продавець продав, а Покупець купив на умовах базису поставки FCA Добрино, FCA Львовський, відповідно Інкотермс-2010 Товар відповідно до Додаткової угоди, до кожної партії відвантаженого товару. У свою чергу, в рахунку-фактурі (інвойсі) також визначено умови поставки - FCA Добрино, Росія.

У силу вимог частини другої статті 53 МК України рахунок-фактура (інвойс) ., є одним із основних документів, разом із зовнішньоекономічним контрактом, які в сукупності підтверджують митну вартість товару та пояснюють числові значення складових митної вартості, на підставі яких саме і проводився розрахунок митної вартості декларантом.

У постановах Верховного Суду від 23.10.2020 у справі № 810/690/17, від 02.06.2022 у справі №460/2674/20 зазначено, що, по-перше, прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема, міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі № 815/1780/17 зазначив, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, а тому будь-які сумніви у правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу щодо необхідності коригування митної вартості товару. Крім того, прайс-лист не є основним документом на підтвердження митної вартості товару, в зв`язку з чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Отже, незазначення в прайс-листі умов поставки жодним чином не впливає на проведений декларантом розрахунок митної вартості товару за першим методом та не підтверджує наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а тому відсутність в наданому позивачем митному органу прайс-листі посилання на умови поставки не може впливати на висновок митного органу щодо необхідності коригування митної вартості товару.

Щодо доводів митниці про те, що «власником задекларованих торгівельних марок Сибртех, Palisad, Sparta, Elfe, Stels та Тйших є підприємство MATRIZE Handels-Gmbh, тому виготовлення та розпорядження такими товарами може бути пов`язане з додатковим перерахування коштів на користь іншої особі. При цьому при перевірці даних стосовно можливої пов`язаності осіб з`ясовано, що засновниками обидвох підприємств є компанії, розташовані на Сейшелах за тотожною адресою. Декларант у декларації митної вартості №UA100310/2021/403866 зазначив про відсутність пов`язаності осіб, проте враховуючи те, що право власності на торгівельні марки належить третій особі, декларантом не підтверджено відсутність впливу на ціну товару даного факту» слід зазначити наступне.

Згідно з пунктами 2.2, 2.5 контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 ціна кожної партії товару, яка підлягає сплаті за ввезений товар (ціна угоди), виділена з загальної суми Контракту, вказується в інвойсі та входить в загальну суму Контракту. У ціну товару відповідно до умов базису поставки FCA включені наступні витрати Продавця: всі витрати, пов`язані з навантаженням товару та з оплатою митних формальностей та податків у країні Продавця, а також вартість тари, упаковки та маркування. Покупець зобов`язаний сплатити за поставлений товар ціну в сумі та строки, вказані в інвойсі. Ціна товару не може бути змінена після відправки товару та інвойсу Покупцю.

Суд зазначає, що умовами контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 не передбачено понесення додаткових витрат за користування торгівельною маркою та/або інших витрати на користь третіх осіб, тому позивач не перераховував і не зобов`язаний перераховувати додаткові кошти на користь Matrize Handels-Gmbh або інших третіх осіб. Крім того, в оскаржуваному рішенні не зазначено, з якою самою компанією позивач є пов`язаною особою. Місцезнаходження засновників за однією адресою (на Сейшелах), користування однією торгівельною маркою не є підставою для визнання осіб пов`язаними.

Таким чином, вказані зауваження митниці не можуть вважатись розбіжністю у розумінні статті 53 МК України.

Щодо відсутності в контракті та інвойсі від 09.02.2021 № 0902-1 витрат на вартість упаковки, маркування та всі витрати, пов`язані з погрузкою товару (п.2.5 контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015).

Як вже зазначалось судом, відповідно до пункту 2.5 контракту № MIR-MIU/150715 від 15.07.2015 в ціну товару відповідно до умов базису поставки FCA включені наступні витрати Продавця: всі витрати, пов`язані з навантаженням товару та з оплатою митних формальностей та податків у країні Продавця, а також вартість тари, упаковки та маркування.

Суд зазначає, що включення витрат на упаковку, пакувальні матеріали, маркування та всі витрати, пов`язані з погрузкою товару, до складових митної вартості може мати місце лише у випадку, якщо такі витрати не були включені до ціни, що була фактично сплачена за оцінюваний товар.

Відповідно до офіційного тлумачення торговельних термінів Міжнародних правил торгівлі Інкотермс термін FCA, або Франко перевізник (...назва місця) означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Варто зауважити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в цьому місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

Відтак поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню покладає на продавця. Відповідальність знімається з відправника вантажу в той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики щодо транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності та мита має здійснити та сплатити продавець, а витрати на імпортне оформлення залишаються на покупці. Ризики переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу у транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження транспорту перевізника.

Отже, контрактом та встановленими ним умовами поставки FCA передбачено, що витрати на навантаження / завантаження несе продавець, а тому позивач не несе будь-які витрати. З поданих до митного оформлення документів встановлено відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, тому не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, у спірних правовідносинах вартість пакування, маркування, погрузки не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, а тому в контракті та інвойсі правомірно не зазначено окремо вартості пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару, є її складовою частиною. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2024 у справі за №815/5781/17.

За таких обставин доводи митниці у частині відсутності відомостей щодо понесення витрат на вартість упаковки, маркування та всі витрати, пов`язані з погрузкою товару, є безпідставними.

Щодо неможливості встановити складові транспортно-експедиційних послуг, які впливають на рівень митної вартості товарів відповідно до умов поставки.

Відповідно до комплекту документів, поданих декларантом до митного оформлення, які долучені до відзиву на позовну заяву, на підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір №0602 від 06.02.2021 на транспортне обслуговування та перевезення вантажу в міжнародному та міжміському сполученні, накладну CMR від 10.02.2021, заявку від 05.02.2021 №04, довідку про транспортні витрати від 10.02.2021, видану ПФ «Форос».

Відповідно до пункту 2.2 договору №0602 від 06.02.2021 на транспортне обслуговування та перевезення вантажу в міжнародному та міжміському сполученні, укладеному між ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) та Приватною фірмою «Форос» (Експедитор), конкретні умови виконання кожного перевезення узгоджується в разовому замовленні (заявці), яку Еспедитор направляє Перевізнику після попереднього узгоджування ним; замовлення (заявка) є невід`ємною частиною договору та має однакому з ним юридичну силу.

Згідно із заявкою №04 від 05.02.2021, у якій вказано, що вона є додатком до договору №1902/20 від 19.02.2020, маршрутом перевезення є Добрино с. Борщаговка (пункт завантаження Добрино, адреса розмитнення вантажу с. Вишневе, пункт розвантаження Київська область, с.Софіївська Борщаговка). Погоджена вартість послуг складає 33000 грн. Крім того, зазначено вартість нормативного простою автомобіля, зокрема, 1000 грн на території України.

За змістом довідки про транспортні витрати від 10.02.2021 №б/д витрати по перевезенню вантажу за маршрутом с.Добріно, Калузька область (Росія) кордон України, м.п.Бачівськ, становлять 18200,00 грн.

Дослідивши надані декларантом до митного оформлення документи на підтвердження транспортних витрат, суд зауважує, що лише до суду разом з позовною заявою, а не до митного оформлення товару за митною декларацією № UA100310/2021/403866 від 15.02.2021 позивач надав договір №1902/20 від 19.02.2020, на підставі якого була складена заявка на перевезення №04 від 05.02.2021, а також рахунок від 17.02.2021 №1702 на оплату транспортних послуг (складений на підставі договору №1902/20 від 19.02.2020 та заявки №04 від 05.02.2021), на що також звернув увагу відповідач у додаткових поясненнях від 05.05.2025 за вх.№22317. При цьому позивачем жодним чином не обґрунтовано надання вказаних договору та рахунку на оплату лише до суду.

Тобто, 19.02.2020 між ТОВ «Світ інструменту Україна» (як клієнтом) та Приватною формою «Форос» (як перевізником) був укладений договір про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів у міжміському та міжнародному сполученні №1902/20, яким врегульовані взаємовідносини сторін по здійсненню перевізником автомобільним міжнародних перевезень вантажів клієнта та автомобільних перевезень вантажів клієнта по території України відповідно до умов, вказаних в заявках на здійснення конкретних перевезень. Надалі визначений договором №1902/20 від 19.02.2020 перевізник уклав договір №0602 від 06.02.2021 на транспортне обслуговування та перевезення вантажу в міжнародному та міжміському сполученні з ФОП ОСОБА_1 , який відповідно до відомостей з накладної CMR від 10.02.2021 (у графі 16) здійснив перевезення вантажу з пункту його завантаження населеного пункту с.Добріно, Калузька область (Росія) до пункту розвантаження с.Софіївська Борщаговка, Київська область (Україна).

Крім того, на підставі договору №1902/20 від 19.02.2020 та заявки №04 від 05.02.2021 замовнику (позивачу) виставлено рахунок від 17.02.2021 №1702 на оплату транспортних послуг по маршруту: с. Добріно (Калузька обл., РФ) с.Софіївська Борщаговка (Київська обл., Україна) на суму 33000,00 грн, а також понаднормативний простій на місці розвантаження 1 доба 1000,00 грн.

З огляду на викладене слід зауважити, що подані до суду документи, які не були надані до митного оформлення, не можуть вважатися такими, що були наявні на момент прийняття митним органом оскаржуваного рішення. Із положень, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, слідує, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, адміністративний суд не призначений для виконання функцій суб`єктів владних повноважень у випадках, коли ці суб`єкти з якихось причин не виконали покладені на них функції. Дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів та зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість органів доходів та зборів, а тому суперечить частині першій статті 2 КАС України, а також не відповідає конституційному принципу розподілу влад. Суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Під час розгляду спірних правовідносин суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.05.2019 по справі №804/16553/14, у якій Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов МК України. Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Подібна правова позиція наведена в рішеннях Верховного суду у від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, від 31.01.2018 у справі №810/2839/17, від 21.11.2019 у справі №804/9754/15, від 07.05.2020 у справі №400/2922/18, від 03.02.2021 у справі №810/4441/16; від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020.

Разом з тим, декларантом до митниці не було надано договір №1902/20 від 19.02.2020, а надані до митного оформлення документи не підтверджують наявність відносин з перевезення вантажу між ТОВ «Світ інструменту Україна» та Приватною фірмою «Форос», у зв`язку з чим у даному випадку надання декларантом до митного оформлення довідки про транспортні витрати від 10.02.2021, видані ПФ «Форос», не є достатнім на підтвердження понесення витрат на перевезення.

Суд враховує, що чинне законодавство не встановлює інших способів узгодження митної вартості товару митним органом із декларантом, аніж витребування додаткових документі в або надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару.

З огляду на встановлені обставини, в ході судового розгляду доведено, що у спірних правовідносинах у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару. За фактичними обставинами справи відповідач мав обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів, які б підтверджували заявлену митну вартість товару. Декларант мав право надати відповідні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та пояснення щодо виявлених розбіжностей та невідповідностей в документах як під час консультації з митним органом, так і під час дії гарантійних зобов`язань, проте наданим законодавством правом він не скористався.

Оскільки документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності не підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору, суд дійшов висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA100310/2021/000012/2 від 16.02.2021 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного вище, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих сумнівів у визначенні декларантом заявленої митної вартості, що свідчить про правомірність прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

VII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна», місцезнаходження: пр.Берестейський, буд.134/1, м.Київ, 03115; .

Відповідач Київська митниця, місцезнаходження: бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А, м. Київ, 03124; код ЄДРПОУ ВП 43997555.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06.05.2025.

Суддя К.В.Мінаєва