Справа № 400/8685/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8685/24

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

23.01.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 11.05.2023 по 01.05.2024 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В обґрунтування позову зазначено, що оскільки позивач звернувся до уповноваженого органу центру комплектування та соціальної підтримки після закінчення трьох місяців з дня звільнення зі служби, то згідно приписів п. «е» ч. 1 ст. 50 Закону № 2262-ХІІ пенсія йому повинна була призначена з дня встановлення йому інвалідності. При цьому, оскільки ані Законом № 2262-ХІІ, ані Порядком не передбачено обмежувального строку звернення особи за призначенням пенсії, то позивач такий строк не пропустив.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.05.2024 № 1400-0307-8/43142.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 11.05.2023 до 01.05.2024, згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 656946 підтверджено, що інвалідність ОСОБА_1 встановлена до 01.05.2024, тому позивач має право на призначення пенсії за період з 11.05.2023 до 01.03.2024, тому відповідач безпідставно відмовив у реалізації цього права.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ № 656943 інвалідність позивачу встановлена до 01.05.2024. У зв`язку з тим, що на день звернення за призначенням пенсії позивач не визнаний особою з інвалідністю, тому відсутні підстави для призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду відзив на апеляційну скаргу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, позивач ОСОБА_1 з 04.05.2022 року по 05.01.2023 проходив службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказів військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2022 №3020т та військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 №2 ДСК позивач звільнений у відставку на підставі п.п «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за станом здоров`я).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 656943, виданою 11.05.2023 Спеціалізованою кардіо-офтальмологічною медико соціальною експертною комісією Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, позивач є особою з інвалідністю 3 групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, інвалідність встановлена на до строк до 01.05.2024.

22 лютого 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 22.02.2024 про призначення позивачу пенсії по інвалідності в порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яку встановлено по ІІІ групі у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.

02 травня 2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлено подання про призначення пенсії №4838 та разом з поданням на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області скеровано пакет документів із заявою позивача про призначення пенсії.

За наслідком розгляду вказаних документів відповідачем прийнято рішення від 17.05.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності у зв`язку з тим, що інвалідність йому встановлено згідно наданих документів до 01.05.2024, а за призначенням пенсії звернувся 08.05.2024. Іншої довідки МСЕК позивачем не надано.

Не погодившись з вказаними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в подальшому - Закон № 2262-ХІІ), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): а) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу.

Згідно із ст. 18 Закону № 2262-ХІІ, пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Статтею 20 Закону № 2262-ХІІ визначено, що залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2262-ХІІ, пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно із ст. 26 Закону № 2262-ХІІ, пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться лише за їх заявою.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого Постановою правління ПФУ 30.01.2007 № 3-1 (в подальшому - Порядок № 3-1).

Пунктом 1 Порядку № 3-1 визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) (членам їх сімей), пенсії згідно із Законом призначаються і виплачуються головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до п. 2 Порядку №3-1, заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Визначено, що уповноваженим органом (структурним підрозділом) заява про призначення пенсії з необхідними документами до органу, що призначає пенсію, може надсилатись поштою.

Згідно п. «е» ч. 1 ст. 50 Закону № 2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю після закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби чи внаслідок нещасного випадку або захворювання, що мали місце після звільнення їх зі служби, пенсії відповідно до цього Закону призначаються з дня встановлення їм інвалідності.

Колегія суддів встановила, що 02.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлено подання про призначення пенсії позивачу № 4388 та разом з іншими документами було направлено до відповідача.

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 656946 підтверджено, що інвалідність ОСОБА_1 встановлена до 01.05.2024.

Отже, позивач мав право на призначення пенсії за період з 11.05.2023 до 01.03.2024, а відповідач безпідставно відмовив у реалізації цього права. На момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 було дотримано вимог Закону № 2262.

При цьому, оскільки ані Законом № 2262-ХІІ, ані Порядком не передбачено обмежувального строку звернення особи за призначенням пенсії, то позивач такий строк не пропустив, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Зволікання уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів відповідно до Порядку 3-1, не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком чи інвалідності та інших соціальних гарантій.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до уповноваженого органу центру комплектування та соціальної підтримки після закінчення трьох місяців з дня звільнення зі служби, то згідно приписів п. «е» ч. 1 ст. 50 Закону № 2262-ХІІ пенсія йому повинна була призначена з дня встановлення йому інвалідності.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про відсутність у позивача статусу особи з інвалідністю на момент розгляду заяви, оскільки такі обставини не спростовують факту наявності у позивача права на нарахування пенсії в період наявності такого статусу, при цьому судом першої інстанції право позивача на отримання відповідної пенсії було захищено у період з 11.05.2023 р. по 01.05.2024 р. При цьому, позивач звернувся із заявою про встановлення пенсії своєчасно в період наявності статусу особи з інвалідністю, а затримання передачі документів від уповноваженого органу до відповідача сталося не з його вини, чому було надано оцінку вище.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв