Справа № 160/11457/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку на усунення недоліків

позовної заяви

07 травня 2025 рокуСправа №160/11457/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши питання щодо продовження строку усунення недоліків у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення в повному обсязі з 01.03.2021 року по 01.03.2025 року індексації пенсії ОСОБА_1 , р.н., РНКОПП НОМЕР_1 , із застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 0796, 1,115 та відмови у проведені перерахунку пенсії з урахування індексації в повному обсязі викладеній у листі №17357-11482/Л-01/8-0400/25 від 11.04.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2021 року індексацію пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2021 року; здійснити з 01.03.2022 року індексацію пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,014 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2022 року; здійснити з 01.03.2023 року індексацію пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2023 року; здійснити з 01.03.2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , та з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,0796 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2024 року; здійснити з 01.03.2025 року індексацію пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2025 року.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 22.04.2025 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року означену позовну заяву залишено без руху та надано було позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом в частині вимог за період з 01.03.2021 року по 21.10.2024 року та доказів поважності причин його пропуску.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 28.04.2025 року, від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду за захистом його прав та поновити позивачу строк на звернення до адміністративного суду та прийняти до розгляду даний позов.

Аргументи даної заяви зводяться до того, що у цій справі позивач дізнався про порушення свого права з листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №17357-11482/Л-01/8-0400/25 від 11.04.2025 року, адже раніше позивач не міг дізнатися про таке порушення і підтвердити його з метою наступного звернення з відповідним позовом до суду для захисту свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення. Також позивач послався на проходженням ним військової служби та на захист ним Батьківщини. Окрім серед іншого, представник позивача посилається на судову практику Верховного Суду, на введення воєнного стану в Україні та на введення в Україні карантинних обмежень.

Надаючи правову оцінку заяві про поновлення процесуального строку, варто зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доводи позивача щодо обставин його обізнаності про порушення своїх прав судом також відхиляються, оскільки при визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про дійсний стан свого права (інтересу) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.08.2024 року у справі №520/31098/23.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.01.2025 року у справі №160/28752/23 наголошено на тому, що право громадян, пенсія яким призначена у 2020 - 2023 роках, на індексацію пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів

Доводи позивача в цій частині не дають підстав для висновку що він як не знав, так і не міг знати про порушення своїх прав, адже формула призначення пенсії є доступною для пенсіонера та визначена нормативно, а тому обізнаність з її змістом залежить виключно від поведінки самого позивача.

За змістом правових висновків, наявних у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.01.2025 року у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 року у справі №620/7211/24, у спорах про здійснення періодичних виплат захисту підлягають права, порушені в межах строку звернення до суду. В свою чергу цей позов заявлено в т.ч. за період, який перебуває за межами шестимісячного строку, що передує дню зверненню до суду (15.04.2025 року). Строк не пропущено щодо позовних вимог за період з 15.10.2024 року по 15.04.2025 року, на відміну від періоду з 01.03.2021 року по 14.10.2024 року.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Водночас саме посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, водночас, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові у постанові Верховного Суду від 10.04.2025 року у справі №200/2237/24.

З приводу посилання позивача на введення в Україні карантинних обмежень, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 №1423) на території України карантин установлений з 19.12.2020 до 30.06.2023.

Посилаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до нього та перешкоджали своєчасному зверненню до суду в період дії карантинних обмежень. Саме лише посилання на існування певних обставин, не дає суду можливості вважати що окремі обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, були об`єктивно непереборними обставинами щодо неможливості дотримання строку звернення до суду.

Крім того, карантинні обмеження завершилися 30.06.2023, а до суду із цим позовом позивач звернувся 21.04.2025.

Також, не підлягає застосуванню положення пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 за №731-IX, який набрав чинності 17.07.2020, так як процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У вказаному випадку з позовом до суду позивач звернувся 21.04.2025 року, а строки, обумовлені коментованими вище законами завершилися 06.08.2020 року.

Крім того, в постанові від 29.11.2024 року у справі № 120/359/24 Верховний Суд навів такий висновок:

«[…]

57. На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне сформувати наступний правовий висновок щодо застосування положень ст. ст. 122 та 123 КАС у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна:

Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

[…]».

Суд встановив, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджено копією посвідчення Головного управління Національної гвардії України від 27.11.2023 року (серія НОМЕР_2 ).

Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_3 від 25.05.2022 року №421, сержант ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 із 25.02.2022 та призначений наказом військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2022 року №3 на посаду командир відділення 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти го стрілецького батальйону. Видана для пред`явлення до ПрАТ «ДМЗ».

Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.11.2024 року №3990, остання видана ОСОБА_1 в тому, що він дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09.06.2023 по теперішній час.

Суд враховує, що у зв`язку з перебуванням позивача на військовій службі в умовах воєнного стану, його своєчасне звернення до суду з цим позовом об`єктивно було ускладнене з 25.02.2022 року по 21.10.2024 року.

Тобто, наявні підстави, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на звернення до суду у межах визначеного процесуального строку з 24.02.2022 року по 21.10.2024 року.

Натомість, доказів поважності пропуску ним строку звернення до суду із даною позовною заявою за період з 01.03.2021 року по 23.02.2022 року позивач до суду не надав.

При цьому варто зазначити, що Верховний Суд у постанові суду від 06.12.2024 року у справі № 400/5432/24 уважав безпідставними посилання касатора на те, що про порушення своїх прав щодо отримання грошового забезпечення в належному розмірі він дізнався лише з листа військової частини НОМЕР_2 від 01 травня 2024 року № 1330, оскільки про розмір виплаченого йому грошового забезпечення він дізнавався щомісячно, і не був позбавлений права під час проходження військової служби на звернення до відповідача про надання йому роз`яснень щодо складових виплаченого йому грошового забезпечення та проведених утримань податку та інших обов`язкових платежів.

В той же час, жодних доказів перебування і виконання обов`язків позивачем військової служби у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, місцях активних бойових дій, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, участі військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях, або наявності інших обставин, пов`язаних з проходженням військової служби, які унеможливити звернутися до суду у строк з 01.03.2021 року по 21.10.2024 року, визначений процесуальним законом, до позовної заяви не надано.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами позивача відносно поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом викладеними в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, суд зазначає, що правова позиція щодо дотримання позивачем шестимісячного строку звернення до суду із позовом в аналогічних справах вже неодноразово висловлювалось Верховним Судом у постановах від 17.04.2025 року у справах №560/10041/24; №260/3887/24; №620/8092/24; №580/5666/24; №420/12605/24; №420/18974/24; у постановах від 30.04.2025 року у справах №200/2460/24; №440/9779/24; № 620/8465/24; №520/16669/24; №280/5126/24; №400/4908/24; №280/3812/24; №280/3565/24 та в багатьох інших постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, позивачу слід надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом в частині вимог за період з 01.03.2021 року по 21.10.2024 року та доказів поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи за ініціативою суду.

При цьому, у рішенні від 04.12.1995 р. по справі "Беллет проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення реалізації права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, викладені в ухвалі суду від 28.04.2025 року на 5 (п`ять) робочих днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 118, 121-122, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 із даною позовною заявою.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 (п`ять) робочих днів з дня отримання копії цієї ухвали, що викладені в ухвалі суду від 28.04.2025 року.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом в частині вимог за період з 01.03.2021 року по 21.10.2024 року та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник