Справа № 489/1431/25
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1431/25
Провадження № 2-а/489/72/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Костюченка Г.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

В березні 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову № 134 від 20.02.202 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20.02.2025 відносно нього ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 134, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме ОСОБА_1 порушив Постанову КМУ від 16.052024 № 560 підчас здійснення мобілізаційних заходів військовозобов`язані повинні проходити військово- лікарські комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Вимогами абз. 3 п.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово - лікарські комісії чи відповідного районного (міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саме 20.02.2025 позивач відмовився від проходження військово лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби з причин недовіри лікарям військово лікарської комісії.

Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає її протиправною. В обґрунтування своїх заперечень проти притягнення його до адміністративної відповідальності посилається на те, що жодного направлення на проходження військово лікарської комісії не отримував.

Відповідно до абз. З п. 1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 не доводили до відома та не вручали позивачу рішення військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як це передбачено абз. З ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Тому, навіть у разі, якщо б Позивач відмовився від проходження медичного огляду, така відмова не має визнаватися, оскільки Відповідачем не дотримано процедури виклику на направлення позивача на медичний огляд.

Матеріали справи не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.03.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Положеннями ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно витягу з облікової картки військовозобов`язаного, виготовленої за допомогою Єдиної електронної бази обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач є військовозобов`язаним.

У відповідності до протоколу № 89 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 20.02.2025 встановлено, що позивач, 20.02.2024 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що позивач є військовозобов`язаним. ОСОБА_1 порушив Постанову КМУ від 16.052024 № 560 підчас здійснення мобілізаційних заходів військовозобов`язані повинні проходити військово- лікарські комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.

Вимогами абз. 3 п.1 ст. 22Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово - лікарські комісії чи відповідного районного (міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саме16.08.2024 ОСОБА_3 відмовився від проходження військово лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Правопорушення виявлено 20.02.2024 підчас дії особливого періоду.

Таким чином позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення по відношенню до Позивача відбулося в його присутності 20 лютого 2025 року і йому відразу-ж була виготовлена копія протоколу про адміністративне правопорушення та вручена Позивачу за отримання якого Позивач власноруч розписався в протоколі при цьому був поінформований про дату, час та місце розгляду адміністративної справи відносно нього та власноруч надав пояснення, при цьому заяв та клопотань про перенесення дати розгляду адміністративної справи не заявляв. Власноруч зазначивши про розгляд справи саме 20.02.2025.

Також Позивач в своєму позові вказує, що він не мав при собі медичних документів, однак у працівників ВЛК мається доступ до єдиної бази даних Міністерства охорони здоров`я України (ЕСОЗ) в якій маються дані про звернення громадян до медичних закладів, причини звернення та встановлені діагнози.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено її права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 21:00 год. 20.02.2025 за адресою АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у протоколі.

20.02.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено Постанову № 134, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн.

Позивач зі вказаною постановою не згоден, вважає її протиправною та просить скасувати.

Позивач в своєму позові вказує, що йому не було вручено направлення на проходження ВЛК та він не мав при собі медичних документів, однак дане твердження не відповідає дійсності оскільки позивачу видавалося направлення на проходження ВЛК за отримання якого останній відмовився розписуватись в журналі обліку видачі направлень на проходження ВЛК що підтверджується відповідним актом від 20.02.2025 року інструктора відділення рекрутингу та комплектування молодшого сержанта ОСОБА_5 .

Положеннями ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був продовжений Указами Президента України з затвердженням відповідними Законами України.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постановою КМУ від 16.052024 № 560 передбачено, що під час здійснення мобілізаційних заходів військовозобов`язані повинні проходити військово- лікарські комісії з метою встановлення ступеня придатності лдо військової служби. Вимогами абз. 3 п.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово - лікарські комісії чи відповідного районного (міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилання позивача на те, що відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Положення КУпАП передбачають обов`язок особи, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, повідомити особу про розгляд такої справи відносно неї. Метою такого повідомлення є поінформованість особи, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи для надання їй можливості реалізувати передбачені законом процесуальні права.

Статтею 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Вказаною статтею встановлено строк, протягом якого повинен бути здійснений розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак КУпАП не встановлює строку, який повинен сплити після складення протоколу по справі про адміністративне правопорушення до моменту, коли уповноважена особа може здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто КУпАП не забороняє можливість здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення у тому числі бавить в день складення протоколу про адміністративне правопорушення, за умови, що особа знає про розгляд такої справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення, задля можливості реалізації наданих їй процесуальних прав.

Доказів подання клопотання про перенесення розгляду справи позивачем до суду не надано. Обставин позбавлення позивача можливості реалізації ним визначених ст. 268 КУпАП прав судом не встановлено та доказів цього позивачем до суду не надано.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про дотримання відповідачем вимог КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Інші доводи позивача не враховані судом оскільки не мають доказового значення та не є такими,що потягли прийняття рішення про порушення збоку відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими, в їх задоволенні необхідно відмовити.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовуОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.05.2025.

Суддя Г.С.Костюченко