Справа № 724/4506/24
Суддя: Єфтеньєв О. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/4506/24
Провадження № 2-а/724/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Боднарюка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 1200 від 16.12.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 1200 від 16.12.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовної заяви представник позивач посилається на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 1200 від 16 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 гривень. Відповідно до оскаржуваної постанови: « ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 у визначений законом 60-денний строк з дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, не уточнив свої персональні дані, а саме дані про місце проживання та номер телефону, адресу електронної пошти (за наявності), чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тому скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказує, що 11 грудня 2024 року, ним як представником ОСОБА_1 було надіслано на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 клопотання про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було залишено поза увагою зазначені ним в клопотанні обґрунтування щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Так, у оскаржуваній постанові, начальником РТЦК не було спростовано жодного із зазначених у клопотанні посилань та взагалі не надано їм оцінки, натомість винесено явно упереджену та необґрунтовану постанову.

Зазначає, що із оскаржуваної постанови, відповідачем не заперечується факт перебування ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже відповідно відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними. При цьому, як вбачається із долученого до матеріалів справи військового квитка ОСОБА_1 , останній перебуває на військовому обліку починаючи із 17.01.1990 року

Також вказує, що 07 грудня 2024 року ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак працівниками даного ТЦК із невідомих причин йому було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення нібито за те, що він не з`являвся до ТЦК, однак позивач ОСОБА_1 повідомив, що ніяких повісток не отримував.

Згодом працівники територіального центру повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те що, він нібито не оновив адресу свого проживання та реєстрації. Однак, ОСОБА_1 зауважив, що жодних персональних даних він не змінював, тому й відповідно не було необхідності повідомляти про їх зміну.

Зокрема, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівникам ІНФОРМАЦІЯ_5 була відома зареєстрована адреса проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Більше того, як вбачається із Витягу з реєстру територіальної громади (Рукшинської сільської ради) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 починаючи із 05.09.1988 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , чернівецької області, й станом на 07.12.2024 року (на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) вона не змінювалася.

Вказує, що посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні. В протоколі про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач ОСОБА_1 був зобов`язаний уточнити та не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам. Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. З огляду на викладене, вважаємо, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке передбачено досить велика сума штрафу.

Крім того, відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Разом з тим, у оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на неможливість відповідача самостійного одержати відомості по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії, а у протоколі про адміністративне правопорушення й взагалі не зазначено які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем ОСОБА_1 .

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною в зв`язку із неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків відповідача фактичним обставинам справи, адже при винесенні постанови не було доведено належними доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вище викладене представник позивача просить визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне суд правопорушення № 1200 від 21 грудня 2024 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , за якою позивача було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

03.04.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Посилається на те, що під час звернення позивача до першого відділу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що вказаний громадянин не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що являло собою не повідомлення своїх даних, зокрема засобів зв`язку та адреси проживання (що може не співпадати із зареєстрованим місцем проживання), як зазначено у п.22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під чає мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ N?560 від 16.05.2024 року.

А отже, з усіх перелічених способів уточнення військово-облікових даних позивачем не було вжити жодного з них. У складеному протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначено про те, що даний громадянин не уточнював військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до Закону України №3633-IX від 11.04.2024 року(тобто у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 рокувключно). Вимоги позивача, викладені в його позові, щодо електронної взаємодії, у тому числі надання відповідних відомостей між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, стосовно інформації, яку ІНФОРМАЦІЯ_6 міг би отримати стосовно ОСОБА_1 не відповідає дійсності, по причині відсутності відповідних державних реєстрів з номерами мобільних телефонів та фактичного місця перебування військовозобов`язаних. Тобто, позивачем всупереч вимог чинного законодавства не виконано вимоги щодо уточнення облікових даних.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2025 року поновлено позивачу строк для оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 1200 від 16 грудня 2024 року.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Боднарюк В.І. в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

07.12.2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно вказаного протоколу розгляд справи призначено на 10:00 год. 16.12.2024 року, про що позивач був належним чином повідомлений, що підтверджується його підписом у зазначеному протоколі.

16.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 прийнято постанову № 1200 за справою про адміністративне правопорушення та накладено на гр. ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 у визначений законом 60-денний строк з дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, не уточнив свої персональні дані, а саме дані про місце проживання та номер телефону, адресу електронної пошти (за наявності), чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а загальні засади проходження в Україні військової служби закріплені в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

За приписами вимог абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абзаців 2-6 частини третьої вказаної норми, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Приведені вище положення, зокрема, абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у редакції Закону №3633-ІХ від 11.04.2024, набрали свою силу 15 травня 2024 року.

Поряд з цим, за положеннями пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX (надалі Закон № 3633-IX), зокрема, визначено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX:

- громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Положеннями п. 1 ч. 2 розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18 травня 2024 року, визначено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, останній день вказаного 60-денного строку для уточнення облікових даних припадав на 16.07.2024.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факту неуточнення ним своїх військово-облікових даних, однак вказує, що відповідачем таких обставин не встановлено.

Проте, як вбачається з протоколу та постанови, ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (тобто в період з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року включно) не уточнив свої військово-облікові дані відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ, а саме адресу проживання, номери засобів зв`язку, адрес електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, у разі перебування на території України - шляхом самостійного прибуття до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ, частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзац 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відтак такі дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо доводів позивача про протиправне незастосування відповідачем примітки до ст. 210 КУпАП.

Згідно з приміткою до статі 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд вважає, примітка до ст.210 КУпАП не може бути застосована в спірному випадку, оскільки чинним законодавством на позивача покладений обов`язок вчинити певні дії, а саме, уточнити свої персональні дані у встановлений строк. Такий обов`язок має бути виконаний тільки вчиненням дій особисто ОСОБА_3 в один із визначених вище способів. Відтак, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити факт уточнення військовозобов`язаним своїх персональних даних, однак обов`язок такого уточнення покладається саме на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Отже, відповідач надав правильну правову оцінку діям позивача, оскільки військовозобов`язаний ОСОБА_3 не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження з 18.05.2024 по 16.07.2024, і такі обставини жодним чином скаржником не спростовані.

Жодних доказів на спростування вказаних вище обставин позивач не надав ні до позовної заяви, ні під час розгляду справи в суді.

Також судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач не надала доказів на підтвердження тих обставин на які він посилається в позовній заяві, відповідно до вимог ст. 77 КАС України.

Враховуючи вищевказане відсутні достатні докази, які б давали можливість встановити відсутність складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення штрафу за ч.3 ст.210-3 КУпАП, відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що постанову № 1200 від 16 грудня 2024 року слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

У Х В А Л И В :

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 1200 від 16 грудня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ